ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 823/188/16                                Головуючий у 1 інстанції - Кульчицький С.О.
                                                                                      Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 травня 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Кузьменка В.В., Мельничука В.П., 
                                                            
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зобов`язання вчинити дії, -
                                                                                        В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила: 
-  зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , як вкладника акціонерного товариства «Дельта Банк», який має право на відшкодування коштів за вкладами в акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом внесеним на ім`я ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № 20000001723726 від 20.02.2013 (12000 доларів США та за вкладом винесеним на ім`я ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № 10004001663641 від 06.02.2013 (55000 гривень, депозитний рахунок 26352107848062).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2019, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019, позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Постановою Верховного Суду від 01.04.2021 скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 823/188/16; справу № 823/188/16 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство «Дельта банк», про зобов`язання вчинити дії передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Суд касаційної інстанції, скасовуючи вказані рішення суду першої та апеляційної  інстанцій, зазначив, що останні не надали належну правову оцінку договорам банківського вкладу (депозиту) від 06.02.2013 №10004001663641 та від 20.02.2013 № 20000001723726, наявним в матеріалах справи; не дослідили те, чи є ОСОБА_1 вкладником банку, що отримала право на відшкодування суми вкладу за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; не встановили обставини, з якими Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, а саме: 1) чи мала ОСОБА_1 на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних банківський вклад за договором, укладеним до вказаної дати; 2) чи були у ОСОБА_1 на зазначеному банківському вкладі кошти разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн. Дослідження названих доказів та встановлення наведених обставин має важливе значення для правильного розв`язання спору в цій справі, оскільки саме факт набуття ОСОБА_1 майнових прав вкладника ПАТ «Дельта Банк» уможливлює виникнення у неї права на відшкодування суми вкладу за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також, хоча положення пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VІ і визначають, за яких умов особу слід вважати вкладником, суди попередніх інстанцій ці положення закону не проаналізували та не обґрунтували їхню застосовність до спірних відносин.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2013 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 уклали між собою договір банківського вкладу (депозиту) № 10004001663641 «Найкраща пропозиція on-line» у гривнях. Згідно з умовами зазначеного договору сума вкладу становить 55000 грн та залучається строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 11.02.2014 включно під 24,5 процентів річних. Банк відкриває вкладнику рахунок № НОМЕР_2 .
20.02.2013 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 уклали між собою договір банківського вкладу (депозиту) № 20000001723726 «Найкраща пропозиція on-line» у доларах США. Відповідно до умов зазначеного договору сума вкладу становить 12 000 доларів США та залучається строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 25.02.2014 включно під 10 процентів річних. Банк відкриває вкладнику рахунок №  НОМЕР_3 .
Соснівський районний суд міста Черкаси рішенням від 12.03.2014 у справі №   712/8347/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільно набутого майна задовольнив частково, зокрема, визнав за ОСОБА_1 право власності на суму вкладу 12 000 доларів США на депозитному рахунку № НОМЕР_3 ПАТ «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_2 та суму нарахованих відсотків 828,50 доларів США згідно з депозитним договором № 20000001723726 від 20.02.2013, всього на суму 12 828, 50 доларів США, що еквівалентно 119 176, 76 грн.; визнав за ОСОБА_1 право власності на суму вкладу 55 000 грн. на депозитному рахунку № НОМЕР_2 ПАТ «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_2 та суму нарахованих відсотків згідно з депозитним договором № 10004001663641 від 06.02.2013, всього на суму 64 820, 11 грн.
Зазначене рішення набрало законної сили 05.01.2016 на підставі рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05.01.2016, яким апеляційний суд залишив без змін рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2014 у справі №     712/8347/13-ц в частині розподілу коштів на депозитних рахунках.
У свою чергу, Соснівський районний суд Черкаської області ухвалою від 16.12.2014 роз`яснив рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2014 у справі №     712/8347/13-ц, зазначивши, що грошові кошти, які зберігаються в ПАТ «Дельта Банк» на рахунках № НОМЕР_3 в сумі 12 828, 50 доларів США та № НОМЕР_2 в сумі 64 820, 11 грн., відкритих на ім`я ОСОБА_2 , повинні бути перераховані на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_4 у ПАТ «Дельта Банк».
На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджена тимчасова адміністрація та призначена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у банку.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в банку був призначений провідний професіонал з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадиров Владислав Володимирович. Тимчасова адміністрація в банку запроваджена строком на три місяці - з 03 березня по 02 червня 2015 року включно.
На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 № 147 строк дії тимчасової адміністрації в банку був продовжений до 02.10.2015. В подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення від 20.02.2017 № 619, відповідно до якого продовжила строки здійснення процедури ліквідації банку на два роки - до 04.10.2019. Відповідно до названого рішення також продовжені й повноваження ліквідатора банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Кадирова Владислава Володимировича на два роки - до 04.10.2019.
Позивач 16.11.2015 звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо виплати грошових коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк».
Після набрання законної сили рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2014 у справі № 712/8347/13-ц позивач 16.01.2016 повторно звернулась до відповідача із заявою, якою просила виплатити їй кошти в межах суми гарантованих державою за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в порядку здійснення гарантованої суми відшкодування.
Розглянувши заяву позивача, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович повідомив, що постановою Національного банку України від 02.03.2015 №150 АТ Дельта Банк було віднесене до категорії неплатоспроможних, при цьому, як вбачається з виписок за рахунками, кошти в розмірі 12 000,00 доларів США та 55 000, 00 грн. обліковуються на рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 , відкритих в ПАТ «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_2 . Тому, оскільки станом на 02.03.2015 кошти згідно з договорами банківського вкладу, право власності на які визнано за ОСОБА_1 , на її рахунках не обліковувалися, відповідач зробив висновок про відсутність підстав для того, щоб зобов`язувати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк».
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення від 04.04.2019 № 772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації банку строком на один рік - з 05.10.2019 до 04.10.2020 включно.
Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 24.09.2020 №1724 «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК». 
Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та задоволення вимог його кредиторів подовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Також, вказаним рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Матвієнку А.А. на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.
Вважаючи протиправним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо невключення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №     20000001723726 від 20.02.2013 (12000 доларів США) та за договором банківського вкладу № 10004001663641 від 06.02.2013 (55000 грн., депозитний рахунок 26352107848062), ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з відповідним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 в розумінні положень пункту 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VІ не набула майнових прав вкладника ПАТ «Дельта Банк», а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідач протиправно не включив ОСОБА_1 до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського рахунку, що порушує майнові права останнього, оскільки право власності на кошти позивач набула на підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2014 у справі №  712/8347/13-ц, з урахуванням ухвали Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.12.2014 про роз`яснення такого рішення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №     4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин). Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних відносин.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI 1. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI називається тимчасовою адміністрацією.
Згідно з частиною 2 статті 34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України».
Частини 3, 5 цієї статті також передбачають, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За правилом частини третьої цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Аналіз наведених положень Закону № 4452-VI у їхньому логічному зв`язку дає підстави для висновку про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб способом забезпечення фізичній особі, яка на момент ухвалення рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включно з нарахованими відсотками, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200     000 гривень. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Отже, Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин:
1)                    ухвалення Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних;
2)                    наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати;
3)                    наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн;
4)                    включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування;
5)                    затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників;
6)                    опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Тобто, однією з умов виникнення у фізичної особи права на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є наявність на дату ухвалення Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних відкритого банківського рахунку (вкладу) відповідно до договору, укладеного між банком та фізичною особою.
Відповідно до статті 2 Закону України від 07.12.2000 № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Пункт 3 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VI визначає вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Пункт 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VI закріплює, що вкладником   є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно з положеннями частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. При цьому вкладником вважається саме та особа, яка має відкритий на своє ім`я рахунок у банку.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 815/2490/15, від 10.04.2019 у справі № 826/2471/16, від 23.04.2019 у справі № 826/12815/15, від 05.03.2019 у справі № 826/19563/15, від 20.03.2019 у справі № 826/21126/15, від 09.01.2020 у справі № 813/4448/15, від 01.03.2021 у справі № 819/359/16.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, вкладником ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 06.02.2013 № 10004001663641 «Найкраща пропозиція on-line» у гривнях на відкриття рахунка № НОМЕР_2 , а також відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 20.02.2013 № 20000001723726 «Найкраща пропозиція on-line» у доларах США на відкриття рахунка № НОМЕР_3 , які були укладені між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», є ОСОБА_2 .
Згідно умов договорів банківського вкладу № 10004001663641 від 06.02.2013 та № 20000001723726 від 20.02.2013 передбачено, що вклад виплачується по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п. 3.1. договору, шляхом зарахування на поточні рахунки вкладника з використанням платіжних карток вкладника № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 .
На дату прийняття Правлінням НБУ постанови від 02.03.2015 №150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" на депозитних рахунках ОСОБА_2 , відкритих відповідно до укладених договорів банківського вкладу від 06.02.2013 № 10004001663641 та від 20.02.2013   №20000001723726, знаходилась сума вкладу 12 000 доларів США та 55 000 грн., право власності на які визнано за ОСОБА_1 рішенням суду від 12.03.2014 у справі №712/8347/13-ц, що 05.01.2016 набрало законної сили.
Отже, станом на 12.03.2014 - дату ухвалення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси про розподіл спільного майна подружжя строк дії договорів банківського вкладу закінчився, а кошти були зараховані на поточні рахунки відкриті ОСОБА_2 .
Таким чином, станом на 02.03.2015 кошти згідно договорів банківського вкладу, право власності на які визнано за ОСОБА_1 , на її рахунках не обліковувались.
Крім того, з виписки по рахунку № 722628-2021/0629, № 453985-2021/0629, № НОМЕР_7 за період з 30.05.2014 по 29.05.2015 вбачається, що депозитні рахунки у ОСОБА_1 в ПАТ «Дельта Банк» відсутні, наявні тільки карткові рахунки, на яких відсутні будь-які грошові кошти.
Отже,   колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 в розумінні   положень пункту 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VІ   не набула майнових прав вкладника ПАТ «Дельта Банк».
Доводи апелянта про те, що відповідач протиправно не включив ОСОБА_1 до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського рахунку, оскільки право власності на кошти позивач набула на підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2014 у справі № 712/8347/13-ц, з урахуванням ухвали Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.12.2014 про роз`яснення такого рішення, колегія суддів не бере до уваги та вважає їх безпідставними з огляду на те, що за наслідками розгляду справи про розподіл спільно набутого майна рішенням суду у справі № 712/8347/13-ц лише визнано за ОСОБА_1 право власності на кошти у розмірі 12 828, 50 доларів США, що еквівалентно 119 176, 76 грн., та на суму у розмірі 64 820, 11 грн., які знаходились на депозитних рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 , відкритих ПАТ «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_2 . В той же час, даний факт автоматично не може свідчити, що ОСОБА_1 в розумінні положень пункту 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VІ набула майнових прав вкладника ПАТ «Дельта Банк», оскільки, як вже було зазначено вище, станом на 02.03.2015 (ухвалення Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних) кошти згідно договорів банківського вкладу, право власності на які визнано за ОСОБА_1 , на її рахунках не обліковувались, а депозитні рахунки у ОСОБА_1 в ПАТ «Дельта Банк» взагалі відсутні. Тобто, в даному випадку, не настали всі обставини, які надають право на відшкодування суми коштів за вкладом за рахунок Фонду.
При цьому, інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                                                     
Судді:                                                                                          Кузьменко В.В.

                                                                                                    Мельничук В.П.