Дата документу 21.06.2022 Справа № 314/4767/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 314/4767/20 
Провадження №22-ц/807/1493/22 
Головуючий в 1-й інстанції – Кіяшко В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року                                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	
секретар	Бєлова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представник адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2022 року, постановлену у м. Вільнянськ у справі за позовом  ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Форт», третя особа: Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області про витребування земельної ділянки, повернення її власнику та скасування державної реєстрації запису про оренду землі,- 

В С Т А Н О В И В:

       В провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Форт», третя особа Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про витребування земельної ділянки, повернення її власнику та скасування державної реєстрації запису про оренду землі. Представником позивача ОСОБА_2 до суду надано заяву про забезпечення позову у виді заборони Фермерському господарству «ФОРТ» вчиняти дії спрямовані на використання земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , загальною площею 6,8398га, що розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки – 2321585000:03:006:0010 та виконання будь яких робіт на зазначеній земельній ділянці, а саме виконувати роботи пов`язані з обробкою ґрунту (оранка культивування, внесення мінеральних добрив та засівання площ сільськогосподарськими культурами, збирання врожаю, тощо). Заяву про забезпечення позову представник позивача обґрунтовує тим, що позивачу по справі на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,8398га, кадастровий номер земельної ділянки – 2321585000:03:006:0010. Згідно договору оренди землі відповідачу була передана в оренду спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення яка розташована на території Московської сільської ради. Позивач бажає в судовому порядку витребувати земельну ділянку та скасувати реєстрацію запису про оренду землі. З метою забезпечити недопущення у подальшому порушення прав позивача, як власника земельної ділянки просить в порядку забезпечення позову, заборонити відповідачу, вчиняти будь які дії на вищевказаній земельній ділянці, а саме використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, пов`язаним із обробкою ґрунту (оранка культивування, внесення мінеральних добрив та засівання площ сільськогосподарськими культурами, збирання врожаю, тощо).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2022 року, в задоволенні заяви представника позивача адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича про забезпечення позову – відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представник адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, незабезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки обробка землі і посівів на ній відповідачем у справі, вимагатиме подальшого фактичного користування відповідачем земельною ділянкою, що грубо порушить права власника на вільне розпорядження майном. 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у заяві про забезпечення позову ставить питання про обмеження права володіння і користування земельною ділянкою, яке має відповідач на підставі договору оренди, до вирішення справи по суті, фактично застосувавши правові наслідки припинення (розірвання) договору до винесення судового рішення у цій справі, що прямо заборонено ч.10 ст.150 ЦПК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вимогами позову в цій справі є визнання припиненим договору оренди землі від 20.05.2006 року, витребування земельної ділянки, повернення її власнику та скасування державної реєстрації запису про оренду землі.

Ключовою вимогою є визнання припиненим договору оренди землі від 20.05.2006 року, відповідно до якого відповідач користується та володіє спірною земельною ділянкою.       

Позивач просить забезпечити позов шляхом заборони фермерському господарству вчиняти дії спрямовані на використання земельної ділянки та виконання будь яких робіт на зазначеній земельній ділянці.

Забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії на земельній ділянці, яка належить позивачу, в цій справі фактично є вирішенням спору по суті.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та не дають підстав для встановлення порушення судом норм процесуального права.

Доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судді апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представник адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2022 року у цій справі залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22 червня 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                         О.В. Крилова

О.З. Поляков