Справа № 302/992/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        08 червня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,
з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 302/992/21 (Головуючий: Кривка В.П.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про захист честі й гідності і стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що її знайомі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 30 серпня 2021 року повідомили позивачку, що ввечері 29 серпня 2021 року зустрілися із відповідачем, яка повідомила їм, що позивач, будучи працівником поліції в приміщенні Міжгірського відділення поліції Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області, вночі 14.06.2020 року застосовувала до відповідачки фізичну силу, нанесла побої,  удари по обличчю і в живіт, що змусило відповідачку втекти з приміщення органу поліції без надання пояснень. Наступного дня позивачка зустрілася із відповідачкою і просила в неї вибачення та намагалась вмовити не подавати звернень до правоохоронного органу і пропонувала гроші як компенсацію за моральний збиток і за неподання заяви в правоохоронні органи. При цьому відповідачка повідомила про те, що начебто зафіксувала розмови з позивачем вищезазначеного змісту на мобільний телефон і надала цю інформацію поліцейським для притягнення позивача до відповідальності.
Позивачка повідомила своїм знайомим, що це наклеп, однак цю розмову почув її чоловік ОСОБА_5 і зініціював сварку з цього приводу та обурився і вимагаю у позивача спростування отриманої інформації.
Позивач зазначає, що вищезазначені відомості не відповідають дійсності і повідомила, що   вона працює в органах поліції і 14.06.2020 року розглядала повідомлення у поліцію ОСОБА_2 про те, що її ображав ОСОБА_6 , так як того дня святкувала День Народження подруги і вживала спиртні напої та перебувала в нетверезому стані та ймовірно неправильно сприймала події. У приміщення поліції її запросили надати пояснення без примусу, однак, однак відповідач повідомила, що є неповнолітньою та пояснила, що посварилася із своїм хлопцем ОСОБА_7 і йде з поліції , щоб розібратись з ним. Позивач запропонувала відповідачці залишатися у приміщенні поліції та перешкодила діям відповідача підійти до ОСОБА_7 і нанести йому удари та намагалась вирвати з рук відповідачки ключі і ненавмисно штовхнула відповідачку. Зазначену подію спостерігав поліцейський ОСОБА_8 , який як старший за званням наказав позивачці не складати протоколів і пояснив, що складе рапорт з приводу поведінки ОСОБА_2 та доповість керівництву. ОСОБА_8 відвіз ОСОБА_2 додому, щоб скласти протокол у присутності її матері, однак її мати не вийшла з будинку.
У червні 2020 року відповідач кілька разів зустрічалась з позивачем і намагалась записати негласну розмову між ними на мобільний телефон. Надалі ОСОБА_2 не змогла підтвердити розмови з позивачкою записами на диктофон мобільного телефону, пояснюючи, що не може їх відкрити.
Під час здійснення службового розслідування її дій ОСОБА_2 надавала пояснення, однак, які саме вона не читала і повідомити про них не може чи вважає, що такі записані з її слів неправильно.
 Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що відповідачка поширила стосовно неї неправдиві відомості, а саме недостовірну інформацію, яка посягає на її честь і гідність та порушує права позивача, які просить захистити, посилаючись на положення статті 277 ЦК України, а саме просить визнати недостовірною інформацію, яку поширила відповідачка перед ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також зобов`язати відповідачку спростувати цю інформацію в усній формі шляхом повідомлення про це зазначеним громадянам. Позивач також просила стягнути моральну шкоду з відповідача на свою користь у розмірі 1 грн.
Рішенням Міжгірського районного суду від 25 жовтня 2021 року відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем. У задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскількипрідстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як отримувати заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, суд першої інстанції всупереч вимогам ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України не ухвалив на підготовчому засіданні рішення про задоволення позову. Твердження суду, що заява відповідача не містить визнання нею обставин, які зазначені у позовній заяві, то такі не відповідають дійсності, суперечать самому змісту відповідної заяви. У даному випадку суд першої інстанції допустив упередженість при розгляді даної справи, без жодних правових підстав, на основі власних припущень та загадок не взяв до уваги та відхилив заяву відповідача про визнання позову. Крім того, предметом заявленого ОСОБА_1 позову не є спростування як недостовірної інформації, викладеної в листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу, особою, на думку якої посадовцями чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її права. У даному випадку предметом позову виступає спростування як недостовірної інформації, яка поширена відповідачем в усній формі серед третіх осіб ( ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), що вбачається із позовної заяви. По цій причині, опорочена виключно честь і гідність позивача, а не ділова репутація відділу поліції.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Від ОСОБА_1 на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, апеляційну скаргу підтримує та просить таку задовольнити в повному обсязі, а від відповідача ОСОБА_2 надійшла нотаріально посвідчена заява про проведення апеляційного розгляду справи без її участі, подану апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_1 у даній справі визнає в повному обсязі та просить задовольнити і судова колегія вважає, що неявка учасників у справі, від яких надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та просила визнати такою, що не відповідає дійсності, є недостовірною і спростування інформації з посиланням на положення ст. 277 ЦК України.
Ухвалою Міжгірського районного суду від 14 вересня 2021 року за вищезазначеним позовом ОСОБА_1 відкрито провадження у справі та призначене позачергове судове засідання на 30 вересня 2021 року.
23 вересня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про визнання позову, у якій повідомила про те, що визнає заявлений до неї ОСОБА_1 позов та просить такий задовольнити, яких-небудь заяв, клопотань, доповнень, пояснень чи заперечень не має, жодних доказів подавати не буде, правом на відзив скористатися не бажає.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 49, ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання позову ухвалення судового рішення проводиться в підготовчому засіданні в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст. 200 ЦПК України).
Суд вправі відмовити у визнанні відповідачем позову у випадку, якщо таке суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і в такому випадку постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. 
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. 
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.
Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
23 вересня 2021 року відповідач у добровільному порядку надала суду письмову заяву, в якій повідомила, що визнає у повному обсязі заявлений до неї ОСОБА_1 позов і просить такий задовольнити в повному обсязі.
Аналогічного змісту заяву, яка була нотаріально посвідчена надана ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції (а.с. 62), а тому судова колегія вважає, що відповідачка визнає в повному обсязі заявлений до неї позов і факт розповсюдження до неї завідомо неправдивих відомостей, які порочать честь та гідність позивача.
Разом з тим, предметом позову виступає спростування як недостовірної інформації, яка поширена відповідачем в усній формі серед третіх осіб ( ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) і яка порушує пораво позивача на повагу до честі і гідності та не є спростуванням як недостовірної інформації викладеної в листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу, особою, на думку якої посадовцями чи службовими особами відділу поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області що до здійснення повноважень при виконанні функціональних обов`язків порушено її права, як вважав суд.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити із вищезазначених підстав.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 16, 277 ЦК України, судова колегія,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Міжгірського районного суду від 25 жовтня 2021 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недостовірною інформацію та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь і гідність ОСОБА_1 поширену інформацію ОСОБА_2 та спростувати таку перед ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо нанесення вночі 14.06.2020 року у приміщенні Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області із застосовуванням фізичної сили ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 та нанесення їй побої,  зокрема удари в обличчя і живіт, після чого остання вимушена була втікати, просила про це вибачення, намагалась умовити її не давати звернення до правоохоронних органів, а також пропонувала ОСОБА_9 грошові кошти, як компенсацію за моральний збиток і за неподання заяви до правоохоронних органів про причетність до вказаної події, записана на телефоні ОСОБА_2 за допомогою програми «Диктофон» і ОСОБА_2 ці записи надала поліцейським, щоб притягнути ОСОБА_1 до відповідальності.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 грн. моральної шкоди.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено - 15 червня 2022 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой