УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/364/22 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є.О. 
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання                Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/364/22 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість – Закон та Порядок», товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, приватне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 року, постановлену під головуванням судді Татуйка Є.О. в м. Житомирі, 

в с т а н о в и в :
У лютому 2022 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, площею 1892 м?, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії відносно вказаного нерухомого майна.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що в проваджені Житомирського районного суду Житомирської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість – Закон та Порядок», товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, приватне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності відносно нерухомого майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, площею 1892 м?, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що ОСОБА_1  є власником житлового будинку, загальною площею 112,1м?, в тому числі житловою площею – 66,3 м?, за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 1892 м?, кадастровий номер – 1822084100:04:001:0154, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що 30.11.2007 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність житловий будинок та земельну ділянку, площею 1892 м?, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що починаючи з моменту укладання договору купівлі-продажу щодо вищевказаного нерухомого майна заявник належним чином користувався належним собі майном. Проте, 10 грудня 2021 року за результатом перевірки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, площею 1892 м?, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , переоформлено на іншу особу.
Зазначає, що згідно із інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником спірного нерухомого майна є ТОВ «Нерухомість – Закон та Порядок». Підставою державної реєстрації права власності зазначено договір купівлі-продажу від 29.10.2021 №2762, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. Крім того, вказує, що із змісту довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містяться відомості про договір іпотеки від 30.11.2007 за №3671, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра». Проте, зазначає, що жодного договору іпотеки заявник не укладав, жодних кредитних договорів він не підписував. Зазначає, що дійсність кредитного договору, на підставі якого було укладено договір іпотеки наразі оскаржується ОСОБА_1 у судовому порядку. Крім того, вказує, що дана інформаційна довідка містить відомості, що 30.04.2020 право вимоги перейшло до ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», однак про дане відступлення права вимоги ОСОБА_1 не повідомлений. Вважає, що наявні обґрунтовані підстави того, що відносно ОСОБА_1 було вчинено ряд протиправних дій у вигляді підробки кредитного та іпотечного договору. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 та ухвалити по справі нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не всебічно та неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи. Вказує, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту є необхідним заходом, оскільки їх невжиття може повністю позбавити ОСОБА_1 належного йому майна, тому що в подальшому, в тому числі під час розгляду справи в суді воно може неодноразово бути проданим, в результаті чого даний судовий процес не буде мати жодного сенсу, що свідчитиме про формальну можливість особи реалізувати свої права на доступ до правосуддя та ефективний юридичний захист, які гарантовані як на національному так і міжнародному рівні, і в першу чергу буде порушене таке основоположне право, як право особи на власність. Зазначає, що ОСОБА_1 має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна новим власником, що безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про скасування реєстрації права власності. Стверджує, що без вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Враховуючи вищевикладене, просить ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в проваджені Житомирського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Нерухомість – Закон та Порядок», ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про реєстрацію права власності.
Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді  заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.  
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року (справа № 753/22860/17). Крім цього Велика Палата Верховного Суду  вказала на наступне.
За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 381/4019/18) вказала на те, що під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
З наведених обставин справи вбачається, що предметом позову є вимоги немайнового характеру, а саме визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про реєстрацію права власності. З матеріалів контрольного провадження наявного в розпорядженні апеляційного суду не вбачається наявності вимог саме майнового характеру. 
В заяві про забезпечення позову позивачем не наведено жодних обставин, які б давали підстави вважати, що рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, може бути не виконане з боку відповідача.
Позивачем не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна, як до так і після пред`явлення позову до суду. А тому самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
Також, колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову не є співмірним з заявленими позовними вимогами, які мають немайновий характер.
Отже, встановивши, що заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, є аналогічними доводам, викладеним в заяві про забезпечення позову, та не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Дата складення повного судового рішення 11 травня 2022 року.

Головуючий 

Судді