Постанова
Іменем  України
 
01 серпня 2022 року
м. Київ
 
справа № 710/609/21
 
провадження № 61-2125 св 22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,                   Коломієць Г. В., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - виконавчий комітет Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, 
треті особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та соціального захисту Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року            у складі судді Побережної Н.П. та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2022 року у складі колегії суддів: Єльцова В. О., Бородійчук В. Г., Василенко Л. І., 
ВСТАНОВИВ:
1.                   Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, треті особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та соціального захисту Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява мотивована тим, що 15 вересня 2020 року він звернувся до органу опіки та піклування Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на оформлення частки житлового будинку з відповідною часткою земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування за його малолітніми дітьми у таких частках: 1/7 частки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/7 частки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;         а 5/7 частки за ним. Вказаний будинок та земельна ділянка належать його матері - ОСОБА_2 . 
Листом від 28 вересня 2020 року № 01-36/278 орган опіки та піклування Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області повідомив його матері - ОСОБА_2 про відмову у задоволенні його заяви у зв`язку з тим, що рішення органом опіки та піклування                   не прийнято, оскільки не було отримано більшості голосів від загального складу виконавчого комітету. 
Протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду вищевказаної заяви, порушено його права, тому що положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено повноваження органу опіки та піклування на прийняття відповідного рішення, а не надання відповіді листом. 
Отже, відповідач безпідставно не надав дозвіл на набуття права малолітніми дітьми на частку нерухомого майна, чим порушив їх права.
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати   протиправною бездіяльність Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, яка полягає у неприйнятті відповідного рішення за результатами розгляду його заяви від 15 вересня 2020 року про надання дозволу на оформлення частини житлового будинку та земельної ділянки, на малолітніх дітей; зобов`язати Шполянську міську раду об`єднаної територіальної громади Черкаської області надати йому дозвіл на оформлення частини житлового будинку та земельної ділянки, на ім`я малолітніх дітей.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2020 року про надання дозволу на оформлення частини житлового будинку та земельної ділянки на малолітніх дітей. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що протиправною є бездіяльність Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2020 року про надання дозволу на оформлення частки житлового будинку та земельної ділянки на малолітніх дітей позивача, оскільки на засіданні комісії з питань захисту прав дитини                      від 22 вересня 2020 року, протокол № 8, фактично було розглянуто питання про надання дозволу матері позивача - ОСОБА_2 на укладення відповідного договору дарування житла. 
Оскільки заява позивача від 15 вересня 2020 року відповідачем не розглянута, тому відсутні підстави для зобов`язання виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області надати дозвіл на оформлення частини житлового будинку та земельної ділянки, на ім`я малолітніх дітей, крім цього, така вимога є формою втручання у дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдання цивільного судочинства.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про надання дозволу на оформлення договору дарування частки житлового будинку і земельної ділянки до органу опіки та піклування від свого імені, а не як представник матері - ОСОБА_2 , проте відповідачем фактично було розглянуто заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення договору дарування житла, щодо задоволення якої відповідне рішення прийнято не було. 
Таким чином, відповідачем у порушення прав позивача не прийнято рішення щодо його заяви про надання дозволу на укладення договору дарування житла, право користування яким мають малолітні діти ОСОБА_1 .
Районний суд дійшов вірного висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на оформлення частини житлового будинку та земельної ділянки на ім`я малолітніх дітей, є безпідставною, оскільки заява ОСОБА_1 про надання дозволу на укладення договору дарування житла не розглянута відповідачем, унаслідок чого права позивача не порушено. Крім цього, така вимога позивача є формою втручання                   у дискреційні повноваження відповідача і виходить за межі завдання цивільного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення у частині відмови у задоволенні його позову скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Іншими учасниками справи судові рішення у касаційному порядку                     не оскаржено. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2022 року відкрито                      касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                  № 710/609/21 з Шполянського районного суду Черкаської області.
У квітні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач розглянув звернення саме позивача, оскільки інших звернень, у тому числі від власника житлового будинку не надходило, тому суди дійшли безпідставного висновку про те, що права ОСОБА_1 не порушені. 
Виконавчим комітетом міської ради не надано доказів, з яких підстав два проєкта рішення погоджені комісією з захисту прав дітей, яка вивчала відповідні документи та дійшла висновку, що укладення договорів дарування частки нерухомого майна відповідає інтересам дітей, не набрали достатньої кількості голосів членів виконавчого комітету. 
Умови, за яких орган місцевого самоврядування відмовляє у наданні дозволу на оформлення договору дарування частки житлового будинку, визначені законом. Якщо такі умови відсутні орган місцевого самоврядування повинен надати відповідний дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки органу місцевого самоврядування, а саме надання дозволу або відмова в його наданні.                Таким чином, в органу місцевого самоврядування відсутній вибор між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені його повноваження не є дискреційними, а вимога позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на оформлення частини житлового будинку                     та земельної ділянки на ім`я малолітніх дітей є обґрунтованою. 
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу
У травні 2022 року Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Позивач є наймачем житлового будинку по АДРЕСА_1 , а малолітні діти - членами його сім`ї, тобто позивач та члени його сім`ї мають право користування вказаним житловим будинком. Проте попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності, користування яким мають діти, надається лише у разі коли власниками відчужуваного майна є їх батьки, законні представники, чи коли останні укладають угоди від імені малолітніх дітей. 
Позивачем не надано доказів звернення до нотаріуса для оформлення договору дарування житлового будинку та його відмови у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю дозволу органу опіки та піклування. 
ОСОБА_1 подав відповідь на відзив Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, проте відсутні докази її направлення учасникам справи, а тому у силу частини третьої статті 179 ЦПК України суд касаційної інстанції не приймає її до уваги. 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Судом установлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна мати позивача -    ОСОБА_2 є власником будинку по АДРЕСА_1 (а.с.16).
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 травня 2014 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,7571 га, кадастровий номер 7125710100:02:001:0246, розташованої по АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 07 вересня                           2020 року до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - син; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - онук; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - онука; ОСОБА_2 , - власник не зареєстрована. (а.с. 15).
15 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на оформлення частки житлового будинку з відповідною частиною земельної ділянки за договором дарування його малолітнім дітям у таких частках: 1/7 частки ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/7 частки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 5/7 частки ОСОБА_1 (а.с. 7).
Згідно з проєктом рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області 2020 року «Про надання дозволу ОСОБА_2 на укладання договору дарування житла,                        по 1/7 частці будинку, з відповідною часткою земельної ділянки, які належать їй на праві приватної власності, малолітнім дітям: ОСОБА_3                                   та ОСОБА_4 » виконавчий комітет міської ради вирішив: надати дозвіл ОСОБА_2 на укладення договору дарування житла, по 1/7 частці будинку, з відповідною частиною земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 , які належать їй на праві приватної власності, малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Попередити законних представників про відповідальність за порушення закону щодо захисту житлових прав дітей. Зобов`язати законних представників дітей протягом двох місяців надати до служби у справах дітей Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області копії документів, що підтверджують збереження майнових прав дитини. Контроль за виконанням цього рішення покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області Курінну О. М., та службу у справах дітей міської ради ОСОБА_5 (а.с. 20).
Відповідно до витягу з протоколу № 8 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 22 вересня 2020 року згідно з рішенням комісії службою у справах дітей та соціального захисту населення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області було підготовлено проєкт рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області «Про надання дозволу ОСОБА_2 на укладення договору дарування житла,               по 1/7 частці будинку, з відповідною частиною земельної ділянки, які належать їй на праві приватної власності, малолітнім дітям ОСОБА_3            та ОСОБА_4 » та винесено його на розгляд 23 вересня 2020 року   (питання № 33 у порядку денному) (а.с. 59-60).
Згідно з витягом з протоколу № 15 засідання виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 23 вересня 2020 року питанням № 33 порядку денного - «Про надання дозволу ОСОБА_2 на укладення договору дарування житла,             по 1/7 частці будинку, з відповідною частиною земельної ділянки, які належать їй на праві приватної власності, малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (протокольно). Голосували: «за» - 0 осіб; «проти» - 21 особа; утримались - 4 особи. Вирішено: Рішення «Про надання дозволу                    ОСОБА_2 на укладення договору дарування житла, по 1/7 частці будинку, з відповідною частиною земельної ділянки, які належать їй на праві приватної власності, малолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » вважати неприйнятим (а.с. 41-42).
Листом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 28 вересня 2020 року № 01-36/278 повідомлено ОСОБА_2 про те, що її звернення щодо надання дозволу на оформлення договору дарування частки житлового будинку, розташованого                                   по  АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності, розглянуто 23 вересня 2020 року на засіданні виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області. Міською радою відмовлено у задоволенні клопотання, так як воно не отримало необхідної кількості голосів членів виконавчого комітету (а.с. 8).
Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення  будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
Згідно з пунктом 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, рішення районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини або відмову у його наданні може бути оскаржено до суду.
У підпункті 4 пункту б частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.
Відповідно до частини шостої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області рішення щодо заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на укладення договору дарування житла, право користування яким мають малолітні діти, фактично    не приймалося, оскільки згідно з витягом з протоколу № 15 засідання виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 23 вересня 2020 року рішення про надання дозволу саме матері позивача - ОСОБА_2 на укладення договору дарування житла не прийнято. 
Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, яка полягає                     у неприйнятті рішення щодо заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на оформлення частини житлового будинку та земельної ділянки від 15 вересня 2020 року, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. 
Посилання касаційної скарги на те, що відповідач розглянув звернення саме позивача, спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами, а саме тим, що позивач звернувся із заявою про надання дозволу на оформлення договору дарування частки житлового будинку до органу опіки та піклування від свого імені, а не як представник матері - ОСОБА_2 , проте відповідачем розглянуто саме заяву            ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення договору дарування житла, щодо задоволення якої відповідне рішення не прийнято. 
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом,            в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). 
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. 
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 
Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно з якою національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» («Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus) № 32181/04; рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom). 
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати                   у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому, суд не вправі перебирати на себе повноваження органів місцевого самоврядування, визначених законом.
Таким чином, суди дійшли вірного висновку про безпідставність вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати дозвіл на оформлення частки житлового будинку та земельної ділянки на ім`я малолітніх дітей,                                тому що, по-перше, заява позивача про надання дозволу на укладення договору дарування житла не розглянута виконавчим комітетом міської ради, а, по-друге, відповідно до положень закону саме до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки            і піклування, з яким (будь-яким) можна не погодитися і оскаржити до суду. Указані висновки спростовують посилання касаційної скарги на те,                           що зазначені повноваження органу місцевого самоврядування                                        не є дискреційними. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29 вересня  2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Д. Д. Луспеник
 
Б. І. Гулько
 
                                                                                                          Г. В. Коломієць