КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 756/1201/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5523/2022
                                                   
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
12 травня 2022 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Власенка Артема Олександровича в інтересах акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року у складі судді Яценко Н.О.,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
 
                                                                                        В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2021 року позивач звернувся у суд з позовом, у якому просив стягнути з  ОСОБА_1 34 500 грн 04 коп. заборгованості за тілом кредиту, а також понесені судові витрати.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з метою отримання банківських послуг, 20.01.2016 відповідач підписав заяву, в якій підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір.
 
При укладенні договору сторони керуватися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно  якої  договором  приєднання є договір,  умови якого  встановлені однією  із сторін  у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений  лише  шляхом  приєднання  другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може  запропонувати свої  умови договору.  
 
Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, видав відповідачу кредитну картку та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що у подальшому був збільшений до 50 000 грн, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, проте відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 15.11.2022  становить 34 500 грн 04 коп.
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року у  задоволенні позову відмовлено.
 
У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається порушення норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати.
 
Вказано, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву. Після отримання картки за умовами укладеного договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Крім того, відповідач звертався до банку з метою перевипуску картки.
 
Зазначено, що з виписки по рахункам прослідковується використання відповідачем наданими коштами, отримання їх через банкомати.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
 
Як убачається  з матеріалів  справи та встановлено  судом, ОСОБА_1 звернувся  до  АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання   банківських послуг,  у зв`язку з чим  підписав анкету-заяву про  приєднання до Умов та Правил  надання  банківських послуг  у ПриватБанку  б/н від 20.01.2016, якою підтвердив  свою згоду  на те, що   підписанням цієї заяви вона відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі  приєднується  до  Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ  «ПриватБанк», які розміщено на  офіційному сайті  в мережі Інтернет   за адресою privatbank.ua, та які разом  із пам`яткою  клієнта і тарифами  становлять  договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування.
 
Звертаючись до  суду  з даним позовом,  позивач посилався на те, що  він  виконав свої  зобов`язання за договором в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, видав відповідачу кредитну картку та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.
 
На  підтвердження вказаної обставини позивач надав:
-        анкету-заяву б/н від 20.01.2016 (а.с. 18),
-       розрахунок  заборгованості (а.с.13-15),
-       витяг з Тарифів обслуговування  кредитних карт «Універсальна» (а.с.20),  
-       витяг  з Умов та Правил надання  банківських послуг (а.с.21-73),
-       довідку про зміну  умов кредитування (а.с.16),
-       виписка по рахунку (83-118),
-       довідку про видані кредитні картки (а.с.17).  
 
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання здійснити погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок порушив.
 
У долученому до справи розрахунку позивачем зазначено, що станом на 15.11.2020 заборгованість за тілом кредиту ОСОБА_1 становить 34 500 грн04 коп. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоводеності та не підтвердженністю доказами, а також, що розрахунок наданий банком не відображає станом на яку дату його проведено.
 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої  інстанції з огляду на таке.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти(ч.1 ст.1048 ЦК України).
 
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).
 
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», та заповнив і підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку до укладення договору і згоден з його умовами.
 
Підписана відповідачем анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема повну дату його  народження, РНОКПП, дівоче прізвище матері, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, тощо (а.с.18).
 
Відомості в анкеті-заяві повністю відповідають доданій банком копії паспорта відповідача, що був наданий ним до банку та підписаний на кожній сторінці (а.с.74-76).
 
З виписки по рахунку, доданого банком до позовної заяви встановлено, що відповідач використовував кредитні кошти (а.с.83-118).
 
Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують висновки суду про недоведеність даних обставин.
 
З урахуванням викладеного, вимоги банку про стягнення фактично отриманих та використаних позичальником коштів, які не повернуті в добровільному порядку, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
 
Такі висновки узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до громадянина про стягнення боргу за кредитним договором від 18 лютого 2011 року, де Велика Палата, погодившись із судовими рішеннями про стягнення із боржника непогашеного тіла кредиту, зазначила, що хоча укладений між сторонами кредитний договір від 21.12.2013 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить розміру і строку повернення кредиту, однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, і необхідність їх захисту через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
 
Між тим, районний суд зазначені висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду, належним чином не врахував й дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав до стягнення виниклої у ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, у сумі 34 500 грн 04 коп.
 
Окрім цього, районний суд, у відсутність заперечень відповідача, припустився порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ч.1 ст.13 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Висновок суду про те, що у розрахунку банку відсутня інформація станом на яку дату він був складений, не відповідає матеріалам справи, оскільки на аркуші 13 міститься вказана дата, а саме 15.11.2020.
 
З огляду на викладене, рішення районного суду щодо вимог про стягнення  заборгованості за тілом кредиту підлягає скасуванню, а по справі слід постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь банку 34 500 грн 04 коп.
 
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Отже, подана по справі апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню.
 
На підставі вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про стягнення з   ОСОБА_1 на АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, у сумі 5 255 грн (2102 +3153)
 
Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року скасувати.
 
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570,  м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)  заборгованість за тілом кредиту  у сумі 34 500 грн 04 коп. та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 5 255 грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                

Судді: