ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року 

Справа № 711/4286/21		
Провадження № 22-ц/821/956/22		
категорія: 314000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
секретаря - Зінченко Ю. О.,   
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач  -  Черкаська міська рада, 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Горобця Сергія Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Черкаської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у складі головуючого судді Демчика Р. В., 
в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

08 липня 2020 року адвокат Горобець С. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_2 , прізвище якого у Свідоцтві про смерть Серії НОМЕР_1 , виданому Черкаським МВ ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ) 24 грудня 2020 року, помилково вказано « ОСОБА_3 ».
Доказом того, що позивач є батьком померлого ОСОБА_2 , є Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 , видане 24 грудня 2020 року Черкаським МВ ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ) на підставі актового запису № 550 від 10 квітня 1985 року.
У Свідоцтві про народження вказано, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 1983 року по 20 січня 1987 року.
Отже, вказаними документами підтверджується факт родинних відносин між позивачем та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які є батьком і сином, відповідно.
Відповідно до Свідоцтва про право власності Серії НОМЕР_3 від 08 грудня 2008 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 належало на праві спільної сумісної власності 19/50 частин кімн. 11-15 в АДРЕСА_1 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 та ОСОБА_2 належить 19/100 частини у праві власності на кімнати № НОМЕР_4 , що знаходяться в АДРЕСА_1 .
У відповідності до інформації Державного реєстру актів цивільного стану громадян, 17 жовтня 2018 року Яготинським районним відділом ДРАС ЦМУМЮ (м. Київ) внесено актовий запис про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується листом Черкаського міського відділу ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ) № 1331/22.1- 04-03 від 20 квітня 2021 року.
З наведеного слідує, що померлому сину позивача, належали 19/100 частини у праві власності на кімнати № 11-12 блоку № 11-15, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Інші спадкоємці, крім позивача, після смерті ОСОБА_2 відсутні.
Для оформлення спадщини позивач звернувся із заявою до нотаріальної контори, однак, постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О. А. від 12 січня 2021 року останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що він несвоєчасно подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не надав документи, що підтверджують спільне проживання з померлим.
Однак, позивач стверджує, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, за станом здоров`я, що підтверджується медичною довідкою.
Проте, навіть у разі пред`явлення позивачем позову про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та задоволення такого позову, він не зможе оформити спадкові права у зв`язку із встановленою невідповідністю у правовстановлюючих документах у прізвищі померлого сина позивача.
У зв`язку з цим, позивач вважає, що належнім способом захисту порушеного права буде пред`явлення позову про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Враховуючи наведене просив встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаний у Свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 , виданому 24 грудня 2020 року Черкаським МВ ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ), на підставі актового запису № 550 від 10 квітня 1985 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаний у Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , виданому Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ (м. Київ) 24 грудня 2020 року, на підставі актового запису № 1097 від 22 квітня 2020 року; та ОСОБА_2 вказаний у Свідоцтві про право власності серії НОМЕР_3 , виданому Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси 08 грудня 2008 року, одна і та ж особа.
Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 24 грудня 2020 року, є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 19/50 частин блоку № 11-15, що знаходься у АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року в задоволення позову відмовлено. 
Рішення мотивовано тим, що враховуючи обставини справи та дослідженні в ній докази, а також обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 , оскільки позивач, пропустив строк прийняття спадщини, водночас про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ним питання не ставиться, як і питання про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу,

В апеляційній скарзі, поданій 17 червня 2022 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Горобець С. О., посилаючись на порушення норм матеріального та недотримання норм процесуального права, порушив питання про скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року та  постановлення нового судового рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що не дивлячись на наявність доказів які повністю підтверджують наявність родинних зав`язків  між батьком та сином, суд відмовив у задоволенні позову, що позбавляє скаржника  реалізувати своє право на спадщину після смерті сина. 
Крім того, у оскаржуваному рішенні, суд вказав на те, що стороною позивача не вірно обрано спосіб захисту, оскільки не заявлено позовну вимогу щодо визнання поважною причини пропущення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Не заявлялася вимога і про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки такого факту не існувало. Навіть у разі пред`явлення позивачем позову про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та у випадку задоволення такого позову, він не зможе оформити свої спадкові права, у зв`язку з встановленою невідповідністю у правовстановлюючих документах прізвища померлого сина, тобто спадкодавця та відсутності в позивача оригіналів правовстановлюючих документів, як спадкоємця. 
В даному випадку встановлення юридичного факту та визнання саме права власності на вказане майно в порядку спадкування за законом на підставі судового рішення являється фактично єдиним способом захисту прав позивача. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Черкаської міської ради Милокостенко К. посилаючись на законність та вмотивованість висновків місцевого суду просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Зазначила, що суд першої інстанції вірно вказав на ту обставину, що позивач звертаючись із позовною заявою приведеного змісту не вірно обрано спосіб захисту порушеного права та не надав належних  та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 червня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Горобця С. О. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року у вказаній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 липня 2022 року справу призначено до розгляду на 23 серпня 2022 року на 10 год. 30 хв. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце її розгляду. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , яке повторно видане 24.12.2020 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Черкаси, Черкаської області. Його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а. с. 11).
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища  від 31 березня 2021 року,  до ДРАЦСГ внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрацію актового запису про шлюб –  16 березня 2011 року реєстратором ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції актовий запис зареєстровано у Реєстрі за № 00035811230; відомості про актовий запис: номер актового запису 1382, дата складання 07 липня 1983 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції; відомості про чоловіка: ОСОБА_1 , відомості про дружину: прізвище до державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_6 , прізвище після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_7 , власне ім`я, по батькові: ОСОБА_8 .
Відомості про розірвання шлюбу: номер актового запису про розірвання шлюбу 31, дата складання 20 січня 1987 року (а. с. 14).
Як вбачається з Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , яке повторно видане 24 грудня 2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Черкаси, Черкаської області, помер, про що 22 квітня 2020 року складено відповідний актовий запис № 1097 (а. с. 12).
З листа Черкаського МВ ДРАЦС ЦМУ МЮ від 20 квітня 2021 року вбачається, що згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть, складений 17 жовтня 2018 року Яготинським РВ ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 15).
Як вбачається з листа ВДРАЦС у м. Черкаси ЦМУМЮ від 05 червня 2021 року, державна реєстрація смерті ОСОБА_2 проведена на підставі лікарського свідоцтва про смерть, виданого КНП «Третя міська лікарня швидкої медичної допомоги», яке разом із звітом передано до ВДРАЦС у Черкаській області Управління державної реєстрації ЦМУ МЮ (м. Київ). Також при реєстрації смерті відліком вилучено паспорт громадянина України ОСОБА_2 , який в подальшому направлено до Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області. Відомості, які зазначені в актовому запису про смерть відповідають даним, які були вказані в лікарському свідоцтві та паспорті померлого (а. с. 16).
Згідно листа департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 15 березня 2021 року вбачається, що на підставі рішення Придніпровського райвиконкому від 19 грудня 2008 року № 468 19/50 частину блоку № 11-15 у будинку по АДРЕСА_1 було передано у приватну власність громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а. с. 20).
Як вбачається з Свідоцтва про право власності від 08 грудня 2008 року, квартира (приміщення квартири спільного заселення, одно кварт. будинок), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та члену її сім`ї ОСОБА_2 (а. с. 21).
З довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення від 05 вересня 2008 року, у квартирі (будинку) за адресою: АДРЕСА_3 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_4 та її син ОСОБА_2 (а. с. 23).
З листа департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 22 квітня 2021 року вбачається, що на підставі рішення Придніпровського райвиконкому від 19 грудня 2008 № 468 19/50 частини блоку №11-15 (де №11-15 - це назва блоку, а 19/50 - це частини від цього блоку) у будинку по АДРЕСА_1 було передано у приватну власність громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках (а. с. 25).
З довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 18 березня 2021 року, вбачається, що відповідно до наявної адресної картки особи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований з 10 лютого 2004 року по 19 травня 2020 року. Також, за вказаною адресою, станом на 18 березня 2021 року були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 10 лютого 2004 року по 20 лютого 2006 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10 лютого 2004 року по 21 листопада 2018 року (а. с. 26).
Постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О. А. від 12 січня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 19/100 частини у праві власності на кімнати АДРЕСА_4 , що залишилась після смерті його сина ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки під час розгляду заяви нотаріусом було встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не надав документи, що підтверджують спільне проживання з померлим (а. с. 28). 

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що  вона підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення до скасуванню в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту родинних відносии, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
У відповідності до ч. 6 приведеної статті в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Предметом позову є встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту родинних відносин між батьком та сином; факту, що особа, вказана у свідоцтвах :  про  народження, про смерть  та про право власності, є однією  і тією ж особою, тобто тотожності особи, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). 
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
У справі, що переглядається, позивач, як потенційний спадкоємець (батько) померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зокрема намагається встановити юридичний факт родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем та факт, що особа, вказана у свідоцтвах: про народження, про смерть та про право власності, є однією і тією ж особою, тобто тотожність особи, з метою визнання за ним в судовому порядку права власності за законом на спадкове майно. 
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Однак, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.
Із системного аналізу положень ст. 293 ЦПК України, глави 6 розділу ІV ЦПК України слідує, що у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст. 258 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких, у зв`язку із встановленням факту родинних відносин, мають настати певні юридичні наслідки.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Отже, у справах окремого провадження суд не розглядає і не вирішує спір про право. За наявності спору про право позов подається до суду на загальних підставах.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
У ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проаналізувавши докази надані позивачем, апеляційний суд з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про встановлення факту родинних відносин не погоджується та констатує те, що дана вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки доказом того, що позивач є батьком померлого ОСОБА_2 , є Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 , видане 24 грудня 2020 року Черкаським МВ ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ) на підставі актового запису № 550 від 10 квітня 1985 року, зокрема у Свідоцтві про народження вказано, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . 
Крім того, дана обставина підтверджена Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 31 березня 2021 року, згідно якого до ДРАЦСГ внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрацію актового запису про шлюб – 16 березня 2011 року реєстратором ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції актовий запис зареєстровано у Реєстрі за № 00035811230; відомості про актовий запис: номер актового запису 1382, дата складання 07 липня 1983 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції; відомості про чоловіка: ОСОБА_1 , відомості про дружину: прізвище до державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_6 , прізвище після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_7 , власне ім`я, по батькові: ОСОБА_8 .
Інші докази в сукупності, зокрема Свідоцтв про право власності, довідка Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 18 березня 2021 року, довідка про склад сім`ї, опосередковано також підтверджують даний факт.
Встановлення вказаного факту потрібно позивачу для оформлення спадщини після смерті сина.
Вирішуючи спір в частні встановлення факту тотожності особи, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 315 ЦПК визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито – закриває провадження у ній. 
Аналогічні висновки зроблено в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20.
Аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що позивач просить встановити факт тотожності особи, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаний у Свідоцтві про народження Серії НОМЕР_5 , виданому 24 грудня 2020 року Черкаським МВ ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ), на підставі актового запису № 550 від 10 квітня 1985 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаний у Свідоцтві про смерть Серії НОМЕР_1 , виданому Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ (м. Київ) 24 грудня 2020 року, на підставі актового запису № 1097 від 22 квітня 2020 року; та ОСОБА_2 вказаний у Свідоцтві про право власності Серії НОМЕР_3 , виданому Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси 08 грудня 2008 року, є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам ст. 315 ЦПК.
Суд першої інстанції, вирішуючи спір в приведеній частині, виходив із відсутності підстав для задоволення даної позовної вимоги з огляду на те, що  не встановив достатніх правових підстав вважати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаний у Свідоцтві про народження Серії НОМЕР_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаний у Свідоцтві про смерть Серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 вказаний у Свідоцтві про право власності Серії НОМЕР_3 є однією і тією ж особою. 
При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказана позовна вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме тотожність особи, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а відповідно за наявності спору про право – в позовному провадженні.
Наведене виключає можливість розгляду позовної вимоги про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документа, зокрема, факту що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є однією і тією ж особою, в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК у приведеній частині.
ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.11.2019 у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в сукупності з положеннями ч. 3 ст. 124 Конституції та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ураховуючи наведене, оскаржуване судові рішення в частині позовних вимог про встановлення факту тотожності особи підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК в приведеній частині.
Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , колегія суддів враховує наступне. 
Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до  ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (тобто смерті особи).
Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 згаданого Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини – ч. 3 ст. 1272 ЦК України.
У ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
За викладено, за відсутності даних про наявність інших спадкоємців, Черкаська міська рада є належним відповідачем у даній справі.
Суд встановив, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12  січня 2021 р., нотаріус Другої черкаської нотаріальної контори Демиденко О. А. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 19/100 частин у праві власності на кімнати № НОМЕР_4 , що знаходяться в АДРЕСА_1 , що залишились після смерті ОСОБА_2 , оскільки під час розгляду заяви нею було встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не надав документи, що підтверджують спільне проживання з померлим.
Враховуючи наведені норми матеріального права, зміст позовних вимог та встановлені судом обставини справи, зокрема не прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_2 у спосіб визначений законодавством, а саме шляхом звернення у передбачений законом строк до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні приведеної частини заявлених вимог, при цьому, беручи до уваги ту обставину, що апеляційна скарга не наводить обставин які б вказували на протилежне.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, згідно до вимог апеляційної скарги скаржник просить суд покласти судові витрати на позивача, у звязку з чим суд  їх розподіл, за наслідками апеляційного перегляду, не здійснює.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горобця Сергія Олександровича задовольнити частково. 
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року в частині позовних вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме факту тотожності особи та встановлення факту родинних відносин, скасувати.
Провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту тотожності особи, закрити.
В частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин постановити  нове рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 24 грудня 2020 року, є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених.
Текст постанови складено 23 серпня 2022 року

Головуючий                                                                                           Л. І. Василенко

Судді:                                                                                                     В. Г. Бородійчук  
                                                                                                                
                                                                                                                О. В. Карпенко.