Справа № 2-1593/2009 	Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В. 	
Провадження № 22-ц/802/243/22  Категорія: 84 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
15 березня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Здрилюк О. І., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
представника стягувача ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа та видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2021 року, 

                                       В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , діючи в межах наданих йому останнім повноважень, звернувся до суду із зазначеною заявою. 
Покликався на те, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2009 року було задоволено позов його довірителя ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 90 000 грн. - суму боргу та 1 020 грн. понесених судових витрат.
На виконання рішення суду, у березні 2010 року ОСОБА_2 отримав виконавчий лист та пред`явив його для примусового виконання до ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції, державним виконавцем якого було відкрито виконавче провадження.  
Крім того, представник стягувача зазначав, що в період з травня 2010 року, після відкриття виконавчого провадження і по січень 2012 року вказаний виконавчий лист неодноразово направлявся для виконання до ВДВС Зарічненського РУЮ Рівненської області, а саме по місцю проживання боржника ОСОБА_3 , однак був повернутий до відділу ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції і постановою державного виконавця від 19 січня 2012 року за цим виконавчим листом відкривалось виконавче провадження. 
Також заявник вказував, що стягувачу ОСОБА_2 з повідомлення Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області від 29 вересня 2021 року стало відомо про ту обставину, що 30 жовтня 2013 року заступником начальника вказаного відділу ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна. Однак виконавчий лист він так і не отримав.
Покликаючись на вищевказані обставини, а саме на те, що стягувачу ОСОБА_2 не було надіслано виконавчий лист та постанову про його повернення, відповідно й не було відомо про закінчення виконавчого провадження, та вважаючи виконавчий лист втраченим, заявник просив суд  поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2009 року у даній справі.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2021 року заяву задоволено. Постановлено поновити ОСОБА_2 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2010 року у справі №2-1593/2009 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 90 000 гривень та 1 020 гривень судових витрат і  видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення суду.
У поданій апеляційній скарзі представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив невірну оцінку зібраних доказів та безпідставно поновив стягувану строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, вважаючи, що останній пропустив цей строк з поважних причин.
Відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не подавали.. 
Заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із відсутністю виконавчого листа в органах виконавчої служби та доказів його направлення стягувачу, даний виконавчий лист слід вважати втраченим, а строк пред`явлення його до виконання стягувачем ОСОБА_2 , який крім того є громадянином іншої держави, пропущеним з поважних причин.
Такий висновок суду є правильний. 
Встановлено, що рішенням Ковельським міськрайонним судом Волинської області від 23 листопада 2009 року було задоволено позов про стягнення боргу за договором позики, а саме, стягнуто з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 90 000 грн. та 1 020 грн. судових витрат по справі. На виконання рішення суду за виконавчим листом №2-1593/2009 від 09 березня 2010 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області стягувачу видано виконавчий лист.
З наявних в матеріалах справи повідомлень Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29 вересня 2021 року №72856/16, Зарічненського відділу ДВС у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 04 жовтня 2021 року №10316/0/209-38 вбачається, що на виконання вказаного вище рішення суду за виконавчим листом №2-1593/2009 від 09 березня 2010 року державним виконавцем Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області 15 березня 2010 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника. Після чого виконавчий лист неодноразово направлявся на виконання до Зарічненського ВДВС Вараському районі Рівненської області по місцю проживання боржника ОСОБА_3 та був повернутий для виконання до Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі, заступником начальника, якого 30 жовтня 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у божника майна). Повторно виконавчий лист для примусового виконання до Ковельського відділу ДВС не надходив, а саме виконавче провадження було знищено за закінченням терміну зберігання.
Також зі змісту вказаних вище повідомлень органів ДВС та копії скарги на дії державного виконавця, поданої боржником ОСОБА_3 13 жовтня 2021 року до Ковельського міськрайонного суду, слідує, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1593/2009, виданим Ковельським міськрайонним судом стягувачу ОСОБА_2 09 березня 2010 року, не завершене та існує арешт і заборона на відчуження нерухомого майна боржника. 
Отже, наведені обставини дають підстави вважати, що виконавчий лист втрачений та відсутні дані про отримання його стягувачем ОСОБА_2 .
Відповідно до частини 1 пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі N 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі N 643/20898/13-ц.
У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
До аналогічної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі N 2-836/11.
Згідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Статтею 433 ЦПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа особа, на користь якої вирішено судовий спір, може звернутись лише в межах строку пред`явлення його до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що цілком відповідає правовому висновку зробленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року по справі № 2-836/11. 
Таким чином, встановивши наведені обставини та врахувавши зазначені норми матеріального закону та правові позиції Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про втрату виконавчого листа та цілком підставно поновив строк пред`явлення його до виконання. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскільки судом першої інстанції оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів підстав для її зміни чи скасування не вбачає. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухвали, що оскаржується. 
Керуючись ст. ст., 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

                                                  У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді