П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

             14 липня 2022 року                                                                                                       місто Київ
Єдиний унікальний номер справи 752/20853/20
Номер  провадження № 22-ц/824/7198/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О.,  Нежури В.А., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Хоменко В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про стягнення грошових коштів,
в с т а н о в и в : 
 У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про стягнення коштів у сумі 120 658 грн. 13 коп., з яких: 93 100 грн. - відшкодування матеріальних збитків; 5 000 грн. - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 22 558 грн. 13 коп. - штраф, та відшкодування судових витрат.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 червня 2020 року передав ТОВ «Нова Пошта» для відправки за експрес-накладною № 59000526080124 фотоапарат та об`єктив, оголошена вартість яких становить 93 100 грн. 
 
23 червня 2020 року вказане відправлення прибуло до міста Одеса, проте отримувч відмовився від його прийняття, у зв`язку з чим, відправлення було повернуто позивачу.
 
01 липня 2020 року позивач прибув у відділення ТОВ «Нова Пошта» з метою отримання відправлення, однак при його огляді, позивачем було виявлено факт нестачі майна, а саме підміну фотоапарату і об`єктиву на пачку борошна. 
 
За результатами огляду відправлення, позивачем та представником відповідача було складено відповідний акт.
 
З метою компенсування збитків, 01 липня 2020 року позивачем було передано представнику відповідача претензію, у якій, він просив здійснити йому компенсацію в розмірі 93 100 грн. та сплатити штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору, на що отримав лист відповідь № 16908 від 04 вересня 2020 року про відмову у задоволенні претензії.
 
На думку позивача, наявним є факт підміни майна, що підтверджується: відеозаписом № 1 з відділення ТОВ «Нова Пошта»; відеозаписом № 2 листування позивача зі службою підтримки споживачів ТОВ «Нова Пошта»; фотографіями з відділення ТОВ «Нова Пошта».
 
Таким чином, послуги щодо організації перевезення відправлення були виконані відповідачем неналежним чином, у зв`язку з чим, на останнього покладається обов`язок по відшкодуванню позивачу матеріальних збитків.
 
Позивач зазначає, що законодавством про захист прав споживачів встановлено обов`язок відповідача по відшкодуванню майнових збитків та моральної шкоди, завданих втратою майна. Крім того, чинне законодавство України передбачає такий спосіб захисту за порушення умов договору транспортного експедирування, як відшкодування збитків та моральної шкоди, а також сплату неустойки, а відтак, зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що у нього наявні підстави для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди та штрафу.
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року (а.с. 133-143) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про стягнення грошових коштів, відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 23 лютого 2022 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 22 червня 2020 року з метою отримання послуг з організації перевезення відправлення, позивач передав відповідачу фотоапарат та об`єктив, які оголошені вартістю 93 100 грн. Після попереднього огляду вказаного товару, представником відповідача складено відповідний опис, що підтверджується накладною № 59000526080124 від 22 червня 2020 року. Крім того, передача відправлення відповідачу фіксувалася скаржником шляхом здійснення фотознімків. 23 червня 2020 року відправлення прибуло за місцем призначення, однак у зв`язку з відмовою  отримувача від його отримання, його було повернуто позивачу. 
 
01 липня 2020 року позивач прибув у відділення ТОВ «Нова Пошта» для отримання товару, однак при огляді відправлення, виявив факт його нестачі, а саме підміну фотоапарату та об`єктиву на пачку борошна, що підтверджується відеозаписами та фотознімками. За результатами огляду відправлення позивачем та представником відповідача складено акт.
 
01 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату оціночної вартості майна та штрафу за неналежне виконання умов договору, на що отримав лист № 16908 від 04 вересня 2020 року про відмову у задоволенні претензії.
 
На думку скаржника, судом першої інстанції не було належним чином досліджено відеозапис № 1, що стало причиною для ухвалення неправомірного рішення.
 
Скаржник зазначає, що факт оцінки відправлення є достатнім для доведення суми завданих позивачу збитків. Крім того, скаржником було надано докази вартості втраченого майна, зокрема, витяги із веб-сайту виробника Sony.ua та веб-сайтів Hotline.ua. В свою чергу, висновок суду про те, що інформація витягах стосується ціни товару у новому стані, тому не може братися до уваги судом, є безпідставним, оскільки майно скаржника також перебувало у новому стані. Також судом не було враховано численну судову практику, яку скаржник наводив у позовній заяві.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, а саме, відсутності доказів, що позивач скористався послугою «Пакування», у зв`язку з чим, вміст відправлення міг би бути оглянутий експедитором. Також суду виходив з того, що отримувач відмовився від отримання відправлення, однак відомості про те, що відмова мала місце після огляду вмісту відправлення чи без такого огляду, матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем не складено будь-якого документу у підтвердження того, що відправлення оглядалося одержувачем та останній відмовився його отримувати, на підставі чого здійснювалося перепакування відправлення, а при отриманні відправлення позивачем не заперечувалось та не спростовано доказами те, що упаковка була пошкоджена чи відправлення було перепаковано. 
 
Колегія суддів погоджується  з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
 
Судом встановлено, що 22 червня 2022 року о 19:15:12 уповноваженою особою ТОВ «Нова Пошта» складено експрес-накладну № 59000526080124 з якої вбачається, що відправником є: ОСОБА_1 ; одержувачем: ОСОБА_2 ; опис вантажу: фотоапарат ILCE-7MЗ і об`єктив SEL2470GM (у робочому стані); оголошена вартість: 93 100 грн.; зворотна доставка: грошовий переказ 93 100 грн.; платник зворотної доставки: ОСОБА_2 . Доставку сплачує отримувач 568 грн. Також, 22 червня 2022 року о 19:12:41 уповноваженою особою ТОВ «Нова Пошта» складено експрес-накладну № 59000526080124 з якої вбачається, що відправником є: ОСОБА_1 ; одержувачем: ОСОБА_2 ; опис вантажу: фотоапарат і об`єктив у робочому стані SONI F7III ILCE-7M3; оголошена вартість: 93 100 грн.; зворотна доставка: грошовий переказ 93 100 грн.; платник зворотної доставки: ОСОБА_2 . Доставку сплачує отримувач 568 грн. (а.с 24).
 
01 липня 2020 року ОСОБА_1 та перевізник склали акт приймання-передачі про те, що замовнику прибуло таке відправлення: фотоапарат ILCE-7MЗ і об`єктив SEL2470GM (у робочому стані). Додаткова інформація: відправлялась техніка та ТТН  59000526080124, а приїхала за ТТН 5900528484089 замість техніки пачка борошна (а.с. 25).
 
01 липня 2020 року ОСОБА_1 було складено та вручено ТОВ «Нова Пошта» претензію у якій, просив здійснити компенсацію в розмірі 93 100 грн. і сплатити штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору (а.с. 26).
 
Листом № 16908 від 04 вересня 2020 року ТОВ «Нова Пошта» повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для задоволення його претензії (а.с. 27).
 
Згідно трекінгу відправлення Нова Пошта, отримувач відмовився від отримання посилки за номером 59000526080124 (а.с. 32). 
 
Так, згідно зі статтею 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Статтею 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
 
Відповідно до статті 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.
 
Статтею 924 ЦК України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
 
Зазначена норма закону передбачає принцип винності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить саме на перевізнику.
 
 Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
 
Відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо)
 
Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Умови надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» визначені його публічним договором.
 
Пунктами 3.1.- 3.4. публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень Нова Пошта ( в редакції, чинній станом на день укладення договору) встановлено, що експедитор зобов`язується за плату за рахунок замовника організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення відправлення, а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах визначених договором. Експедитор надає Замовнику послуги на умовах договору та згідно з Умовами надання послуг, затвердженими Експедитором. Прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною.Шляхом передачі Замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для організації його перевезення, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.
 
Згідно п. 4.3.4. договору,замовник зобов`язаний запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувально-розвантажувальних робіт, а також за необхідності скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення.
Згідно з п. 7.2.13. договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. 
 
Пунктом 4.1.2 зазначеного договору встановлено, що експедитор зобов`язаний забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень договору та Умов надання послуг.
 
Відповідно до пункту 4.3.2 договору на замовника покладено обов`язок відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній .
 
Згідно з пунктом 7.2.2 договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, останній повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною.
 
Відповідно до п. 7.2.8 договору експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість відправлення або його нестачу у випадках, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику у цілій/ неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.
 
Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
 
З матеріалів справи вбачається, що 22 червня 2020 року ОСОБА_1 з метою організації перевезення відправлення, звернувся до ТОВ «Нова Пошта», у зв`язку з чим, уповноваженою особою товариства оформлено накладну № 59000526080124. Зі змісту вказаної накладної вбачається, що відправленням є фотоапарат та об`єктив, отримувачем яких є ОСОБА_2 . При цьому, відомостей про те, що позивач скористався послугою «Пакування», у зв`язку з чим, уповноважена особа товариства могла б оглянути відправлення, матеріали справи не містять. В свою чергу, у разі надання відправником до відправки запакованого товару, як це передбачено п. 4.3.4. публічного договору, експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку такого товару, а зобов`язаний лише скласти накладну на підставі зазначених відправником даних. Таким чином, встановити беззаперечний факт наявності у наданому позивачем до відправлення пакунку саме фотоапарату ILCE-7M3 та об`єктивуSEL2470GM, не вбачається за можливе. 
 
Із роздруківки із сайту Нова Пошта вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від отримання вищевказаного відправлення у зв`язку з чим, його будо повернуто відправнику.
 
Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, відомостей про те, що відмова мала місце після огляду вмісту відправлення, у зв`язку з чим, уповноваженою особою ТОВ «Нова Пошта» було б здійснено його перепакування, матеріали справи не містять.
 
Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно акту приймання-передачі, складеного 01 липня 2020 року та підписаного позивачем та уповноваженою особою ТОВ «Нова Пошта», відправлення за описом «фотоапарат ILCE-7M3 і об`єктив SEL2470GM (в робочому стані)» прибуло, пошкоджень упаковки вантажу в акті не зазначено. Тобто, упаковка товару не була пошкоджена, слідів її відкриття, вона не містила, а відтак, виходячи зі змісту п. 7.2.8. публічного договору, відповідач не несе відповідальності за цілісність, збереження (схоронність) відправлення або його нестачу.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджуються з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків завданих позивачу у зв`язку з підміною товару.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження неправомірних дій відповідача, які б свою чергу, були б підставою для відшкодування моральної шкоди.
 
Колегія суддів погоджується  з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке. 
 
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
 
Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
 
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом
 
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
 
Враховуючи вищенаведені норми права, а також відсутність доказів на підтвердження протиправності дій відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.
 
Також, суд першої інстанції врахувавши відсутність доказів на порушення відповідачем умов публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача штрафу.
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що описом зазначеним у накладній підтверджується факт огляду вмісту відправлення уповноваженою особою ТОВ «Нова Пошта», оскільки, згідно п. 4.3.4. публічного договору, замовник зобов`язаний запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувально-розвантажувальних робіт, а також за необхідності скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення. Згідно з п. 7.2.13. договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Так, оскільки умовами публічного договору не передбачено обов`язок експедитора здійснювати перевірку вмісту відправлення, а доказів того, що позивач скористався послугою «Пакування», а не передав експедитору самостійно запаковане відправлення (як передбачено п. 4.3.4. договору) матеріали справи не містять, підстави вважати, що експедитором було оглянуто вміст відправлення, у суду апеляційної інстанції відсутні.
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що наявні в матеріалах справи фотознімки підтверджують факт передачі експедитору до відправки фотоапарату та об`єктиву, оскільки на фотознімках міститься лише чорний пакунок, що не може бути свідченням наявності у ньому вищезазначених товарів.
 
Щодо посилання скаржника на наявні в матеріалах справи диску з відеозаписами, то колегія суддів не може надати оцінку зазначеному доказу, оскільки відеозаписи на вказаному диску не можливо відтворити.  
 
Посилання скаржника на неврахування судом першої інстанції практики апеляційних судів про яку ним зазначалось у позовній заяві, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки процесуальним законом не покладено на суди обов`язок при виборі і застосуванні норми права враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах апеляційних судів.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова
Судді:                                                                                                           Т.О. Невідома
                       В.А. Нежура