П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  274/1723/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Вдовиченко Т.М. 
          Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 
09 червня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області в особі поліцейського СРПП №3 ст. Сержанта поліції Шеремета Олександра Михайловича, третя особа: Бердичівський МВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) про адміністративне правопорушення в частині суми стягнень витрат на правову допомогу -,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2021 ОСОБА_1 звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Бердичівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області в особі поліцейського СРПП №3 ст.сержанта поліції Шеремета Олександра Михайловича, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №824928 від 11.01.2021 року про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 44-3 КУпАП та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.01.2021 року поліцейським СРПП №3 Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим сержантом поліції Шереметом О.М. складено постанову про адміністративне правопорушення ГАБ №824928, якою накладено на неї штраф в розмірі 170 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що 08.11.2020 року о 12.25 год. у приміщенні магазину " Продукти " в м. Бердичеві по вул. Південній, 5 ОСОБА_1 перебувала на робочому місці без засобів індивідуального захисту, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП. Позивачка зазначає, що зазначена постанова про адміністративне правопорушення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, позивачка вказує, що постанову серії ГАБ №824928 було складено не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а лише 11.01.2021 року, тобто більш ніж через два місяці.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області і в особі поліцейського СРПП № 3 ст. сержанта поліції Шеремета О.М., Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа: Бердичівський МВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено
Визнано незаконною та скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №824928 від 11.01.2021 року, винесену поліцейським СРПП №3 Бердичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області старшим сержантом поліції Шереметом О.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП України.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2724,00 грн. та 5000 ( п`ять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій відповідач просить змінити рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2022 року в частині стягнення з Головного Управління Національної поліції в Житомирській області. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача судових витрат - відмовити.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року розгляд справи призначено на 13:15 год. 07 червня 2022 року.
06 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив від представника позивача, у якому він просить залишити апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Житомирській області без задоволення а рішення суду першої інстанції - без змін. Також просив розгляд справи провести без його участі.
До Сьомого апеляційного адміністративного суду 06 червня 2022 року також надійшла заява від третьої особи - Бердичівського МВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) в якому третя особа просила проводити розгляд справи без її участі.
Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції перейшов з відкритого судового засідання до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, 08.11.2020 року поліцейським №3 Бердичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області старшим сержантом поліції Шереметом О.М. складено протокол по справі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №286049, зі змісту якого вбачається, що 08.11.2020 року о 12.25 год. в м.Бердичеві по вул. Південна, 15 громадянка ОСОБА_1 , являючись продавцем магазину "Продукти" знаходилась на робочому місці без засобів індивідуального захисту, а саме респіратора або захисної маски, чим порушила ч.2 ст.44-3 КУпАП (а.с.43).
11.01.2021 року поліцейським №3 Бердичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області старшим сержантом поліції Шереметом О.М. складено постанову про адміністративне правопорушення серії ГАБ №824928, якою накладено на неї штраф в розмірі 170 гривень.
Зі змісту постанови вбачається, що 08.11.2020 року о 12.25 год. в м.Бердичеві по вул. Південна, 15 громадянка ОСОБА_1 , являючись продавцем магазину "Продукти" знаходилась на робочому місці без засобів індивідуального захисту, а саме респіратора або захисної маски, чим порушила ч.2 ст.44-3 КУпАП ( а.с.31).
Вважаючи дану постанову незаконною позивачка звернулася з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги по суті суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції аналізуючи документи, надані представником позивача на підтвердження витрат на правничу (правову) допомогу, враховуючи критерії оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката, встановлені ч.5 ст.134 КАС України дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Водночас, у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України, враховуючи, що скаржником оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині стягнення судових витрат, то колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в іншій частині.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, з урахуванням доводів наведених у апеляційних скаргах зазначає наступне.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.2 ст.16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI).
Згідно з положеннями ст.19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до положень 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.132 КАС України).
Згідно з положеннями частин 2 та 3 ст.134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 30 Закону №5076-VI визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).
Водночас в силу вимог ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.7, 9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.
При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З матеріалів адміністративної справи вбачвстановленоється, що 02.03.2021 року між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Бреднєвим О.О. укладено Договір про надання правової б/н. Предметом договору, зокрема, є надання необхідної правничої допомоги.
Даним договором сторонами погоджений гонорар, який складається з суми вартості послуг, які узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору ( а.с.90-91).
Відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правової допомоги від 02.03.2021 адвокатом Бреднєвим О.О. були здійснені послуги на суму 5000,00 грн. (а.с.88).
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі суд першої інстанції враховуючи критерії оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу з розмірі 5000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказана сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем в розмірі 5000,00 грн., не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 1500,00 грн.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині суми стягнень витрат на правову допомогу, з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити  частково.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області в особі поліцейського СРПП №3 ст. Сержанта поліції Шеремета Олександра Михайловича про адміністративне правопорушення в частині суми стягнень витрат на правову допомогу - скасувати.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою, позовну вимогу задовольнити частково. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області, на користь   ОСОБА_1 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу. В решті заявленої суми - відмовити.
В іншій частині - рішення залишити без змін.
      
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.