Справа № 344/3366/22 
Провадження № 33/4808/337/22 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Бежука С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 18.05.2022 року,

                в с т а н о в и в :

Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20 лютого 2022 року о 11 годині 24 хвилин по вулиці Івана Павла II, 23 у місті Івано-Франківськ керував транспортним засобом марки Toyota Verso, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді. Вважає її незаконною, необгрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із істотними порушеннями матеріальних та процесуальних норм. Зазначає, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не керував. Стверджує, що поліцейським було порушено вимоги ст. 266 КУпАП про процедурі огляду його на стан алкогольного сп`яніння. Відеозапис, що міститься в матеріалах справи не підтверджує факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і на них чітко видно, що він не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки неодноразово погоджувався його пройти. Вказує, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу він проходив і технічний прилад показував нулі, однак поліцейського такий результат приладу не влаштовував і вимагав, щоб він пройшов огляд в медичному закладі, що є неприпустимим. Натомість на думку апелянта були сфальсифіковані докази, які містяться в матеріалах справи, оскільки на місці події були зовсім інші свідки ніж ті, які вказані в протоколі. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі про притягнення його до відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.
В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, однак його вину не підтверджено у передбаченому законом порядку.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо  ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, які не дали можливості суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Як з`ясовано, суд залишив без уваги те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було вручено копію протоколу, яка є в справі (а.с. 2). Таке порушення апеляційний суд вважає істотним порушенням його права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, не вручено про це процесуальний акт. У справі немає даних про його відмову від її отримання чи направлення її поштою. Суд немає права вручати таку копію, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може виконати лише працівник поліції. Цього не зроблено, що є процесуальною перешкодою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Апеляційний суд вважає неправомірною доставку водія ОСОБА_1 до медзакладу після того, як він на місці зупинки авто неодноразово продував алкотестерт, який показував нульовий результат. Тому слід вважати, що водій пройшов тест на місці зупинки і підтвердження про його перебування у стані сп`яніння здобуто не було. Немає вини водія в тому, що алкотестер міг мати технічні неполадки. За таких обставин апеляційний суд визнає цілком виправданою його відмову від повторного огляду в медзакладі. 

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, що підтверджується відеозаписом події про те, що  ОСОБА_1 , як при складанні протоколу, так і при процедурі пройти огляд на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено і не забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника. Це порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Вказане порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння працівником поліції, як того вимагає закон, дає підставу вважати згідно ст. 266 ч.5 КУпАП проведену процедуру його огляду недійсною, здобуті всі докази незаконними й недопустимими за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».
Посилання суду на письмові пояснення свідків є недопустимими доказами, оскільки це порушує принцип безпосередності дослідження судом доказів шляхом допиту цих осіб в судовому засіданні.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушниці. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік можливих доказів вини правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає правових повноважень.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню як невмотивована й необґрунтована.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 18.05.2022 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                Б.М. Гриновецький