ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 травня 2022 року 	 	справа № 160/19706/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Національної поліції України та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у справі №160/19706/21                             (суддя Златін С.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:  Національна поліція України про визнання протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Григорян Олени Грайрівни про закінчення виконавчого провадження           № 66781659 від 08.10.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець передчасно закрив виконавче провадження, оскільки Національна поліція України не запропонувала позивачу вакантні посади, а отже не виконала вимоги виконавчого документу. Відповідач не виконав вимоги статті 63 Закону України “Про виконавче провадження”, а саме: не перевірив виконання боржниками виконавчого документа та виніс протиправну постанову про закінчення виконавчого провадження. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада               2021року позовні вимоги були задоволені, суд визнав протиправною та скасував оскаржену позивачем постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № 66781659 від 08.10.2021 року. 
З рішенням суду першої інстанції не погодилися відповідач та третя особа, ними були подані апеляційні скарги.
Відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, помилкове застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що державним виконавцем при виконанні виконавчого документа у межах повноважень вчинялись заходи, направлені на його виконання в повному обсязі, у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження у суду були відсутні. Суд, ухвалюючи рішення, не врахував, що оскаржені дії відносять до дискреційних повноважень Міністерства юстиції України. Також відповідач зазначає, що суд приймаючи рішення у справі, не переконався, що відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання.
Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що рішення суду є законним і обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача, спростовуються матеріалами справи.
Третя особа у справі – Національна поліція України також оскаржує рішення суду першої інстанції. Посилаючись на порушення процесуальних норм та норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про відмову позивачу у задоволенні позову.
Зазначає, що судом не забезпечено право третьої особи подати відзив на позовну заяву та докази на спростування доводів позивача, що призвело до невірного вирішення спору. Наполягає, що оскаржена позивачем постанова відповідача є законною і підстави для її скасування відсутні. Стверджує, що відповідачу було надано достатньо доказів на підтвердження виконання боржниками у виконавчому провадженні вимог виконавчого документу, а саме вакантні посади в поліції позивачу пропонувалися Національною поліцією України шляхом надання доручення ГУНП в Дніпропетровській області, і на одну із запропонованих посад стягувач (позивач) погодився, подавши рапорт про призначення на запропоновану посаду в поліції.
Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу третьої особи. У відзиві позивач стверджує, що рішення суду є законним і обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи.
В судовому засіданні представник третьої особи підтримав вимоги апеляційної скарги Національної поліції України, просив скаргу задовольнити. Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, представник зазначив, що вважає їх обґрунтованими, просив скаргу відповідача задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач просив залишити апеляційні скарги відповідача та третьої особи без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідач був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, свого представника для участі в судовому засіданні не направив.
Заслухавши представника третьої особи, позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що в провадженні у відповідача перебувало виконавче провадження ВП № 66781659 з примусового виконання виконавчого документу – виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду                                    від 03.09.2021 року № 160/15285/20 про зобов`язання Національну поліцію України та Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області запропонувати ОСОБА_1 вакантні посади в органах Національної поліції України, боржник Національна поліція України, стягувач – ОСОБА_1 .
Постановою державного виконавця 13.09.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 66781659.
Постановою державного виконавця від 08.10.2021 року закінчено виконавче провадження ВП № 66781659 у зв`язку із фактичним повним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження  обґрунтована тим, що листом від 24.09.2021 року № 6875/12/1/1/01-2021 Національна поліція України повідомила державного виконавця про те, що за дорученням Національної поліції України Головним управлінням Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 запропоновано прибути до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області з метою пропонування останньому вакантні посади в органах Національної поліції України; 08.09.2021 року ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади, про що складено відповідний акт. 14.09.2021 року стягувач подав рапорт про призначення його на одну із вакантних посад, а саме: посаду оперуповноваженого в підрозділі Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.
Предметом позову є правомірність постанови державного виконавця від 08.10.2021 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 66781659.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні законні підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник не виконав рішення суду, а виконавчий документ виконано не у спосіб, визначений законом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
За пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Згідно з частиною другою статті 39 Закону № 1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Судом було встановлено, що Національна поліція України направила позивачу листи від 15.09.2021 року № 6621/12/1/1/03-2021 та від 22.09.2021 року № 6783/12/1/1/03-2021, у яких запропонувала ОСОБА_1 прибути до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для пропонування вакантних посад в органах Національної поліції України.
Як стверджує позивач, такі листи були отримані ним із запізненням. Доказів завчасного повідомлення позивача про дати, в які можливо ознайомитися з наявними вакансіями, відповідач суду не надав.  
08.09.2021 ОСОБА_2 сам прибув до ГУНП в Дніпропетровській області, де йому було запропоновано вакантні посади, які будуть оголошені на конкурс з 13.09.2021р.. Позивачу роз`яснено, що прийом на службу в поліцію може відбутися лише шляхом участі в конкурсі. Про вказані дії було складено акт, який підписано трьома працівниками Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, сам ОСОБА_1 відмовився підписувати акт ( а.с.142).
14.09.2021 позивач подав рапорт про призначення на посаду оперуповноваженого в підрозділі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 143).
Листами від 22.09.21 (а.с. 144) та від 10.11.21р. (а.с.147) ГУ НП в Дніпропетровській області проінформувало позивача стосовно поданого ним рапорту про призначення на посаду в органах поліції, та вказало не необхідність прийняти участь у конкурсі на зайняття вакантних посад в підпорядкованих підрозділах, в тому числі трьох посад оперуповноважених.
Суд звертає увагу на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 у справі № 160/15285/20 (а.с. 47-61), яке набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано наказ голови Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці від 21.10.2020 № 6о/с “По особовому складу” про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з посади начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці у запас Збройних Сил за п.64 “а” (за віком), відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Судом поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці з 21.10.2020, стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці в особі Ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 21.10.2020 по 29.04.2021 в розмірі 59141,24грн.
Також визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невиконання вимог пункту 9 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" стосовно ОСОБА_1 , що полягають у відсутності пропозицій призначення ОСОБА_1 на відповідну посаду як працівника міліції.
Судом зобов`язано Національну поліцію України та Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області запропонувати ОСОБА_1 вакантні посади в органах Національної поліції України.
На виконання зазначеного рішення і було видано виконавчий лист.
Спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом зобов`язання Національну   поліцію   України   та   Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області запропонувати ОСОБА_1 вакантні посади в органах Національної поліції України (як відображено у виконавчому документі) направлений на відновлення порушеного права позивача бути призначеним на посаду після скасування незаконного наказу про звільнення та поновлення на раніше займаній посаді.
Пропонування вакантних посад з метою призначення та поновлення раніше звільненого працівника на службі та роз`яснення права приймати участь у конкурсі на заміщення вакантних посад  за своїм змістом різними діями.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку пропонування посад позивачу, призначення на які можливе лише за умови проходження конкурсу, не може свідчити про виконання рішення суду, прийнятого на користь позивача з метою захисту його порушеного права на працю та подальшого проходження служби в органах поліції.
Подібне виконання боржником судового рішення є усіченим і недостатнім заходом для поновлення прав стягувача. Складно погодитися з тим, що завдяки вчиненим ГУНП в Дніпропетровській області на виконання доручення Національної поліції України, діям мало відбутися відновлення прав стягувача. Фактично боржник не вчиняв дій задля повного відновлення прав стягувача, переклавши їхнє вчинення на останнього.
Відтак, доводи позивача про фактичне невжиття заходів боржником, направлених на виконання рішення суду колегія суддів визнає обґрунтованими.
Державний виконавець в силу приписів статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був перевірити виконання рішення боржником, однак, не виконав цей обов`язок належним чином і не звернув уваги на неспівмірність заходів, вжитих боржником, обсягу вимог за судовим рішенням. Внаслідок цього державний виконавець прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, і нерозсудливо, а отже протиправно.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог та скасування оскарженої позивачем постанови відповідача.  
Доводи скаржників про порушення судом першої інстанції процесуальних норм в частині неналежного повідомлення про дату та місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи. Щодо ненадання судом достатнього часу для підготовки та направлення відзиву з доказами на спростування доводів позивача, колегія суддів звертає увагу, що дана категорія справ підлягає розгляду у скорочені терміни, 10 днів, відповідно до ч.1 ст. 286 КАС України. Такі доводи не можуть слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду. До того ж, відповідач та третя особа скористалися своїми процесуальними правами та надали до поданих апеляційних скарг усі докази, які вважали достатніми, на підтвердження своїх доводів.   
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи  не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення скарг та скасування чи зміни законного рішення суду.
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Національної поліції України та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України – залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада                     2021 року у справі №160/19706/21 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак