Ухвала
Іменем України 
11 липня 2022року
м. Київ
справа № 442/111/21
провадження № 51-1920ск 22
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 31 березня 2022 року щодо нього,
 
встановив:
 
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 5100 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 березня 2022 року вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями.  
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався. 
Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги  засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Тобто, засуджений, не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :
 - істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
 - невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань у кримінальному провадженні, щодо неправильної кваліфікації його дій, фальсифікації доказів у кримінальному провадженні та суперечності, які  допустив суд під час постановлення рішення.
Крім того,  засуджений вказуючи на незаконність вироку суду не звернув уваги, що його прохальна частина касаційної скарги містить вимогу про направлення кримінального провадження на новий апеляційний розгляд, що не узгоджується з мотивами оскарження вироку місцевого суду.
Тобто, відповідно до змісту статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу – без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження,
 - змінити судове рішення.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею  427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 31 березня 2022 року, залишити без руху, надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                                 ОСОБА_3