Справа № 127/6412/22
Провадження № 22-ц/801/988/2022
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року	Справа № 127/6412/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року про повернення заяви позивачеві в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця та припинення стягнення аліментів,
встановив:
У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 , Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця та припинення стягнення аліментів.
Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2022 заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2022 позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що усуваючи недоліки позовної заяви він направив до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, однак, дане клопотання судом не розглянуто. Він звертався до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору із тих підстав, що починаючи з січня 2021 року по даний час він не працює за станом здоров`я та постійно змушений проходити лікування, єдиним його доходом протягом вказаного часу були виплати як безробітному та як інваліду третьої групи. Він постійно змушений витрачати кошти на своє лікування, його дочка проживає разом із ним та навчається в навчальному закладі, що також вимагає додаткових витрат. Він зобов`язаний виплачувати аліменти на користь колишньої дружини та виплачувати штраф, накладений на нього ДВС через наявність заборгованості по аліментам. Від задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини залежить задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів та скасування постанови про накладення штрафу.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказані норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що в березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:
- визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Куртяк Аліни Володимирівни у ВП №57375188 від 10.08.2021;
- припинити з 23.07.2021 стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Вінницького міського суду від 28.09.2018 у справі №127/20872/18 (а.с.1-6).
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про звільнення від сплати судового збору, про що зазначено в додатках до позовної заяви.
Вимоги до позовної зави викладено у статті 175 ЦПК України.
Перелік документів, які додаються до позовної заяви, наведений у статті 177 ЦПК України. Так, частиною третьою вказаної статті визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, тощо.
Як зазначено в ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частини другої вказаної статті, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення. Як встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування вказаної заяви  ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з отриманням важкої травми в період з 02.01.2021 по 31.05.2021 він перебував на лікуванні. В результаті отриманої травми позивачу 05.07.2021 встановлено 3 групу інвалідності. Рекомендації МСЕК про умови та характер праці «Протипоказана праця у вимушених положеннях, тривала хода». Починаючи з 25.05.2021 позивач зареєстрований у Вінницькому міському центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю, а з 15.06.2021 позивачу призначено державну соціальну допомогу як інваліду 3 групи в розмірі 1 854 грн. У період з 23.11.2021 по 09.12.2021 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». З 10.12.2021 по 30.12.2021 проходив реабілітаційний період у зв`язку з проведенням оперативного втручання щодо видалення металофіксаторів з правого надколінника.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору суд першої інстанції виходив з того, що наданих ОСОБА_1 документів недостатньо для визначення його майнового стану. Позивачем не надано копії трудової книжки із записом про звільнення з останнього місця роботи, відсутні відомості про те, що він не зареєстрований як фізична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, відсутня інформація про те, що за позивачем не зареєстровані транспортні засоби та нерухоме майно (а.с.13). 
Суд першої інстанції зважаючи на те, що: позивачем не сплачено судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 2 977 грн, а клопотання про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення; додані до позовної заяви копії письмових доказів для учасників справи не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України; копія позовної заяви для відповідача не містить підпису представника позивача; постанова державного виконавця про накладення штрафу підлягає оскарженню стороною виконавчого провадження в порядку ст. 447 ЦПК України, 04 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.
Для усунення недоліків та сплати судового збору суд надав позивачу п`ять днів з моменту отримання ухвали суду (а.с.12).
Копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху отримано представником позивача - адвокатом Каленяком Е.А. 11 квітня 2022 року (а.с.15).
15 квітня 2022 року від Каленяка Е.А. надійшла заява, в якій він на виконання вимог зазначеної вище ухвали надав заяву про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву з належним чином завіреними додатками для сторін по справі, про що зазначено в додатках до заяви. Стосовно оскарження постанови державного виконавця представник позивача зазначив, що від задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини залежить задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів, а також скасування постанови про накладення штрафу (а.с.16-17).
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу. 
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що представник позивача у визначений судом строк подав позовну заяву в тій же редакції з належним чином завіреними копіями письмових доказів для відповідача та третьої особи. Але позивачем не сплачено судовий збір з трьох позовних вимог немайнового характеру у розмірі 2 977,20 грн, а ухвалою суду від 04 квітня 2022 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ухвала суду від 04 квітня 2022 року про залишення позовної заяви без руху не виконана в повному обсязі (а.с.18).
Фактично, зі змісту оскаржуваної ухвали суду слідує, що позовну заяву ОСОБА_1 повернуто з підстав несплати позивачем судового збору.
Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи його позовну заяву, не розглянув заяву про звільнення від сплати судового збору.
Згідно з частиною третьою статті 177 ЦПК України, заява позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору подається разом із позовною заявою, що і було зроблено початково ОСОБА_1 .
Додана до позовної заяви заява ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору була предметом розгляду суду першої інстанції.
Не знайшовши підстав для її задоволення, суд першої інстанції надав ОСОБА_1 строк для сплати судового збору.
Натомість, ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 15 квітня 2022 року повторно подав заяву про звільнення його від сплати судового збору.
Заява  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, подана 15 квітня 2022 року, не свідчить про виконання ним вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, оскільки питання щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору вже було вирішено судом в ухвалі від 04 квітня 2022 року. 
Нормами ЦПК України не передбачено повторне подання заяви про звільнення від сплати судового збору після того, як першочергова заява вже була розглянута судом по суті і ухвалено судове рішення не на користь заявника. 
Відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України, заява про звільнення від сплати судового збору подається один раз разом із позовною заявою і ця заява повинна бути обґрунтованою, з наданням всіх доказів на підтвердження мотивів такої заяви. А тому, законних підстав в суду першої інстанції повторно вирішувати питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору не було.
Твердження апелянта про те, що повторна заява про звільнення від сплати судового збору не була розглянута судом є безпідставними, адже суд першої інстанції в ухвалі вказав, що ухвалою суду від 04 квітня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору вже розглянуто по суті.
Оскільки визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану, суд першої інстанції правомірно, з наведенням відповідних мотивів, відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та надав строк для сплати судового збору.
Необхідність сплати судових витрат не може визнаватися обмеженням права доступу до суду, оскільки, за змістом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу. Так, згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).
Враховуючи те, що заявником у встановлений строк недоліки позовної заяви не усунуто, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382 384, 389 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий 

О.В. Ковальчук