ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/208/22 Справа № 694/438/22 Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Сакун Д.І.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Гуденка Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2022 року, якою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 496,20 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 17.03.2022 року о 20.30 год. по вул. Шевченка у с. Вільховець Звенигородського району Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому Законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
         ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції вину не визнав, пояснив, що він не їхав, а просто сидів в автомобілі в якості пасажира, співробітниками поліції навмисно склали протокол.

Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2022 року, ОСОБА_3 , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 496,20 грн.

Не погоджуючись з постаново суду першої інстанції, правопорушник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить:
          Скасувати постанову судді Звенигородського районного суду, Черкаської області від 28 квітня 2022 року, якою ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та закрити провадження у справі.
           Вважає, що зазначена постанова прийнята судом першої інстанції з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необгрунтованою, а відтак підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Додає, що суд дав невірну оцінку доказам, які містяться на відео з нагрудних камер поліцейських. На відео з нагрудних камер - його за кермом автомобіля не має, що свідчить про те, що він не скоював адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що при розгляді справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, судом було грубо порушено його право,  передбачене ст. 268 КУпАП, а саме: давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_3 17.03.2022 року о 20.30 год. по вул. Шевченка у с. Вільховець Звенигородського району Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому Законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами:
-   даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 030103  від 17.03.2022 року,  де зазначено, що ОСОБА_3 17.03.2022 року о 20.30 год. по вул. Шевченка у с. Вільховець Звенигородського району Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому Законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..(а.с.1);
-  даними постанови  про накладення адміністративного стягнення  серії БАБ № 634225 від 17.03.2022 року, де зазначено, що гр. ОСОБА_3 не мав при собі та не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.7.б ПДР України.(а.с.3);
-   даним пояснень свідка ОСОБА_4 від 17.03.2022 року, де зазначено, що 17.03.2022 року близько 20 год. 30 хв. він був запрошений в якості свідка під час складання адміністративних матеріалів на гр. ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, мав не чітку вимову, хитку ходу, та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, на що останній відмовився в присутності свідків. На гр. ОСОБА_3 було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від дачі пояснень та підпису матеріалів останній також відмовився, а також відмовився від підпису в акті тимчасово затриманого транспортного засобу.(а.с.4);
-   даним пояснень свідка ОСОБА_5   від 17.03.2022 року, де зазначено, що 17.03.2022 року близько 20 год. 30 хв. він був запрошений в якості свідка під час складання адміністративних матеріалів на гр. ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, мав не чітку вимову, хитку ходу, та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, на що останній відмовився в присутності свідків. На гр. ОСОБА_3 було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від дачі пояснень та підпису матеріалів останній також відмовився, а також відмовився від підпису в акті тимчасово затриманого транспортного засобу.(а.с.5);
-   даними акту огляду тимчасово затриманого транспортного засобу від 17.03.2022 року, яким керував правопорушник ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки останній створює загрозу безпеці руху.(а.с.6);
-  даними DVD - диску від 17.03.2022 року із записом до адміністративного протоколу серії ААБ № 030103 від 17.03.2022 року,  на гр.. ОСОБА_3   з якого вбачаються події викладені в адміністративному протоколі.(а.с.28).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невизнання ОСОБА_3 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння,  не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, знаходився в ньому в якості пасажира, а за кермом була інша особа, є необґрунтованим.
З відеозапису бодікамер патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_3   було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», або в медичному закладі, однак останній відмовився. При цьому ОСОБА_3 при спілкуванні з працівниками поліції  нічого не каже, що він є пасажиром транспортного засобу, а водій  інша особа, з осіб присутніх на місці зупинки транспортного засобу також ніхто не зазначає, що водій інша особа, а не ОСОБА_3 . 
Доводи апелянта про те, що  порушенні права ОСОБА_3 , так як він не був присутнім в судовому засіданні, є необґрунтованим.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується розпискою, та останній був присутній в судовому засіданні та давав пояснення, які тотожні з його позицією в апеляційній інстанції, що вбачається з постанови суду першої інстанції.
Покази свідка ОСОБА_6 , про те, що саме він, а не ОСОБА_3 був за кермом транспортного засобу, суд апеляційної інстанції вважає неправдивими та направленими на сприяння ОСОБА_3 уникнути відповідальності за скоєне. Так, свідок ОСОБА_6 перебуває в дружніх відносинах з правопорушником ОСОБА_3 , крім того з відео працівників поліції вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції, даний свідок не вказує, що саме він був за кермом і така версія подій виникла лише під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апелянта  про те, що суд першої інстанції виніс незаконну  постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:  протоколом  про адміністративне правопорушення серії ААБ № 030103  від 17.03.2022 року,   даними постанови  про накладення адміністративного стягнення  серії БАБ № 634225 від 17.03.2022 року,   даним пояснень свідка ОСОБА_4 від 17.03.2022 року,  даним пояснень свідка ОСОБА_5   від 17.03.2022 року,   даними акту огляду тимчасово затриманого транспортного засобу від 17.03.2022 року, даними DVD - диску від 17.03.2022 року із записом до адміністративного протоколу серії ААБ № 030103 від 17.03.2022 року,  на гр.. ОСОБА_3   з якого вбачаються події викладені в адміністративному протоколі.
Решта доводів апелянта спростовуються даними відеозапису, що знаходяться  в матеріалах адміністративної справи.
За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. 
Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.
При накладенні стягнення на ОСОБА_3 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_3 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч)  гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в розмірі  496 грн. 20 (двадцять) коп.
За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 28.04.2022 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2022 року, якою ОСОБА_3 , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3    -  залишити без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       І.А. Поєдинок