Постанова                                                   
іменем України
26 липня 2022 року?
м. Київ
справа № 521/4035/19
провадження № 51-5482км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:?
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:?
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого                                   ОСОБА_5 ,
захисника                            
(в режимі відеоконференції)      ОСОБА_6 ,
прокурора                                       ОСОБА_7 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на вирок Одеського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018160470002565 від 24 липня 2018 року,  за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що судимості не мав,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286Кримінального кодексу України (далі - КК),
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами ?першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 2 статті 286 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки та на нього покладено обовязки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК.
Ухвалено контроль за поведінкою засудженого здійснювати уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирався.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватими ?у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, ?за таких обставин.
ОСОБА_5 24 липня 2018 року о 01:27 допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.
Порушення ПДРвиразились у тому, що ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки "Renault Clio Simbol", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по сухому асфальтованому, дорожньому покриттю за адресою: м. Одеса, Адміральський проспект, де проїзна частина має по одній смузі руху в обох напрямках: збоку вул. Палубна в напрямку вул. Новаторів, зі швидкістю 68,4-74,2 км/год, чим перевищив максимально допустиму для населеного пункту швидкість руху 50 км/год.
Під час керування зазначеним автомобілем, водій ОСОБА_5 біля буд. N 20 Адміральського проспекту уважним не був, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної його зупинки, не переконався в безпеці, хоча зобов`язаний був це передбачити, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, на освітленій за допомогою міського електроосвітлення ділянці проїзної частини скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину по регульованому пішохідному переході, з ліва на право по ходу руху автомобіля.
В результаті ДТП, пішоходу ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, в результаті отриманих тілесних ушкоджень та шоку, настала його смерть.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції 27 жовтня             2021 року постановив свій вирок, яким вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасовано в частині призначеного покарання.
Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання за частиною 2 статті 286 ККу виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі статті 75 ККОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладено обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну вироку апеляційного суду шляхом виключення рішення про застосування щодо засудженого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, залишивши в іншій частині без зміни.
Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції було необґрунтовано та безпідставно визначено ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що фактично позбавило його єдиного джерела доходу.
Зокрема, він вказує на те, що сфера діяльності ОСОБА_5 пов`язана з щоденним використанням автомобіля для роботи, у зв`язку з чим керування транспортним засобом є необхідною умовою для можливості ОСОБА_5 працювати та єдиним джерелом його доходу. За час керування автомобілем ОСОБА_5 не допускав грубих порушень Правил дорожнього руху та здійснював проїзд на зелений сигнал світлофору, під час судового засідання ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, щиро розкаявся та оплатив всі витрати за проведення по даній справі всіх необхідних експертиз. Під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 липня 2018 року ОСОБА_5 надав постраждалому першу медичну допомогу та відвідував його у лікарні. Окремо вказує, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах. 
Мотиви Суду
Відповідно до вимог статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 , правильність кваліфікації його дій за частиною 2 статті 286 КК та дотримання вимог статті 349 КПК під час дослідження доказів, а також призначене основне покарання у касаційній скарзі захисник не оспорює.
Доводи захисника щодо необґрунтованості призначення апеляційним судом додаткового покарання є неспроможними.
Так, відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Санкція частини 2 статті 286 КК , з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.
Позбавлення права керувати транспортними засобами є різновидом позбавлення права займатися певною діяльністю. До того ж цей вид покарання може бути призначений як додаткове покарання й у випадках, коли він не передбачений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України (ч. 2 ст. 55 КК України).
Апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, вказав, що суд першої інстанції не врахував фактичні обставини вчиненого засудженим злочину та його тяжкість, зокрема той факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася на пішохідному переході, що свідчить про грубе порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило загибель людини. 
Вищенаведені обставини та дані в їх сукупності, які також встановлені судами обох інстанцій, дають підстави зробити висновок про те, що позбавлення засудженого права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, враховуючи інші зазначені дані про його особу та конкретні обставини провадження і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку.
Врахувавши вказані обставини, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на помилковість висновку суду першої інстанції щодо можливості виправлення водія без позбавлення його права керувати транспортними засобами.
Призначене засудженому покарання з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
До того ж, таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого.
Таким чином, під час перегляду кримінального провадження апеляційний суд, задовольняючи  апеляційну скаргу прокурора, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення та підстави, з яких визнав вирок районного суду необґрунтованим в частині непризначеного додаткового покарання. Вирок апеляційного суду є належним чином вмотивованим та відповідає вимогам статей 370, 420 КПК.
Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не допущено, а тому касаційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.
На підставі наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вирок Одеського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                            ОСОБА_3