УХВАЛА
30 червня 2022 року
справа № 753/17692/20
провадження № 51-273 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року щодо нього,
встановив: 
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року  ОСОБА_4 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року вирок змінено, апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а скаргу обвинуваченого задоволено частково та виключено з мотивувальної частини обставину, яка обтяжує покарання – рецидив злочину і пом`якшено призначене ОСОБА_4 покарання до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. В решті вирок залишено без зміни.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду своєю ухвалою від 07 квітня 2022 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України та надала строк для усунення недоліків. 
Крім того, засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції було зазначено, що доводи засудженого щодо незаконності оскаржуваних судових рішень стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та оцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції. 
Крім того, вимоги засудженого у касаційній скарзі були суперечливі та не конкретизовані, а тому неможливо було встановити дійсну позицію засудженого щодо результатів перегляду касаційним судом оскаржуваних судових рішень.
У межах наданого судом строку, засуджений надіслав до суду касаційної інстанції нову касаційну скаргу, проте вимог ст. 427 КПК України засуджений не дотримався та недоліків скарги не усунув.
Як убачається із змісту касаційної скарги на усунення недоліків, засуджений, порушуючи питання про необхідність зміни ухвали апеляційного суду, повторно наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та оцінки доказів.
Тобто, фактично засуджений посилається на ті самі підстави, які вказував у своїй попередній скарзі.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Тобто, перевіряє правильність застосування норми закону до тих чи інших обставин, встановлених судом на основі фактів, встановлених у судових рішеннях. Водночас, суд касаційної інстанції не має права: досліджувати докази; встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні; вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правильність оцінки обставин здійснюється судом касаційної інстанції в межах касаційної скарги.
Отже, фактичні обставини кримінального провадження є предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають. 
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи відсутність у новій касаційній скарзі засудженого належного обґрунтування його вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з огляду на положення ст. 438 КПК Україниколегія суддів вважає, що його скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                          ОСОБА_3