ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 серпня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 335/2423/15-а (Н/280/5/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 р. в адміністративній справі №335/2423/15-а (Н/280/5/19) - (суддя Сацький Р.В.) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особи Концерн "Міські теплові мережі", Комунальне підприємство "Водоканал", Міське комунальне підприємство "Основаніє", про    визнання рішень протиправними, їх скасування та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 у справі № 335/2423/15-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, про   визнання рішень протиправними, їх скасування та зобов`язання вчинити дії.
          Ухвала суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення Конституції України, Рішень Конституційного Суду України, скаржниця просить скасувати оскаржену ухвалу та прийняти рішення, яким у відповідності до ч. 2 ст. 5 КАС України захистити конституційні та конвенційні права людини.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про необхідність перегляду  постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 у справі № 335/2423/15-а за нововиявленими обставинами з метою забезпечення позивачам доступу до правосуддя та захисту їх порушених прав. Скаржниця вказує, що нововиявленою обставиною, яка зумовлює перегляд цього судового рішення, є те, що господарська діяльність Концерну «МТМ» не відповідає ліцензійним умовам господарювання, що було встановлено НКРЕП 23 вересня 2016 р. та приховано третьою особою і відповідачем від заявників та жителів міста. На переконання скаржниці, така обставина мала бути врахована судом при прийнятті 13 жовтня 2016 р. рішення у справі. Внаслідок відсутності можливості отримання якісних комунальних послуг з централізованого постачання питної холодної води та централізованого постачання нормативної гарячої води «з 2014 р. людина Л.Л. знаходиться у стані правової невизначеності у зв`язку з відсутністю точки розподілу в квартирі людини Л.Л. Булка, родина Страдс зазнала значної матеріальної та моральної шкоди при встановленні засобу обліку АРХІМЕД для з`ясування фактичного споживання об`єму гарячої та холодної води за відсутності точки розподілу – тобто, межі, з якої мають починатися послуги протизаконно визначених рішеннями ВК ЗМР виконавців послуг централізованого водопостачання холодної води та централізованого постачання гарячої, що є порушенням гарантованого конституційного права споживачів, як користувачів надр (ст.13 та ст. 42 Конституції України)».
          У письмових запереченнях на апеляційну скаргу Концерн «Міські теплові мережі» просить залишити оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін та зазначає, що наведена заявницею обставина до суті справи не відноситься, оскільки Концерн «Міські теплові мережі» ніколи не надавав послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до спірних рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради Концерном «Міські теплові мережі» надавалися послуги з централізованого теплопостачання (опалення) та підігріву питної води, що не є господарською діяльністю з централізованого водопостачання та водовідведення, та не потребують отримання ліцензії. 
          Комунальне підприємство «Водоканал» у письмових поясненнях просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, зазначаючи про порушення   ОСОБА_1 строку подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
          Письмові відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходили.
          У судовому засіданні  скаржниця підтримала вимоги та доводи апеляційної скарги.  
          Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. 
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що така обставина, як відсутність у Концерну «МТМ» ліцензії на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення не є нововиявленою у розумінні п. 1 частини другої статті 361 КАС України.
          Колегія суддів зазначає наступне:
Приписами  застосованої судом першої інстанції процесуальної норми передбачено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Частиною 6 цієї ж статті визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
ОСОБА_1 у заяві від 24 березня 2019 р. зазначена наступна обставина, яка стала їй відома 24.02.2019 (інформація зі слів заявниці), і яка, на її думку, є нововиявленою:
«Концерн «МТМ» було призначено Відповідачем, як виконавця послуг БЕЗ ЛІЦЕНЗІЇ на централізоване постачання гарячої води та водовідведення» (т.3 а.с. 4 звор. бік).
На підтвердження цієї обставини ОСОБА_1 додала до заяви копію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1577 від 23.09.2016 «Про відмову у видачі ліцензії з централізованого водопостачання та водовідведення КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» та лист за вих. №1780/21.3/7-19 від 18.02.2019, в якому повідомлено про відсутність інформації щодо ліцензій, виданих до 27.08.2014 (часу створення НКРЕП) та інформація про те, що в НКРЕП Концерн «Міські теплові мережі» не отримував ліцензії на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення (т. 3 а.с.8,10).
Вирішуючи питання істотності для справи наведеної обставини, колегія суддів зазначає наступне:
Позивачі звернулись до суду з позовом у березні 2015 року, оскарживши Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», яке просили скасувати (т 1 а.с.15). Заявою «Про збільшення позовних вимог» від 27.04.2016 просили визнати недійсними та скасувати: Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 257 від 27.07.2012 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 264 від 25.07.2014 «Про впорядкування відносин з надання комунальних послуг» (т.1 а.с.116-126).
Сірні Рішення № 200 та № 257 втратили чинність з 01.07.2014, що є підставою для відмови у задоволенні позову, Рішення №264 прийнято відповідачем у відповідності з вимогами законодавства й прав позивачів не порушує (див. висновок Верховного Суду у п. 42 постанови  від 25.03.2020) - (т. 2 а.с. 230).
Постановою НКРЕП № 1577 від 23.09.2016 Концерну «Міські теплові мережі» відмовлено у видачі ліцензії з централізованого водопостачання та водовідведення. У її мотивувальній частини зазначено, що відповідно до пункту 1.4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою НКРЕП від 10.08.2012 № 279, НКРЕП здійснює ліцензування, зокрема, господарської суб`єктів господарювання, які надають (мають намір надавати) послуги з централізованого водопостачання (виробництво, транспортування та постачання питної води споживачам) та/або централізованого водовідведення (відведення та/або очищення комунальних та інших стічних вод) в одному чи декількох населених пунктах в межах території однієї області (включаючи Автономну Республіку Крим, міста Київ та Севастополь), чисельність або сукупна чисельність населення яких становить більше ніж тридцять тисяч осіб та обсяги реалізації послуг яких становлять відповідно: з централізованого водопостачання – більше ніж триста тисяч метрів кубічних на рік; з централізованого водовідведення – більше ніж двісті тисяч метрів кубічних на рік.
Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 Концерн «Міські теплові мережі» визначалось виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «Міські теплові мережі». 
Концерн «Міські теплові мережі» за цим рішенням не виробляє, не транспортує та не постачає питну воду споживачам, тому відмова постановою НКРЕП № 1577 від 23.09.2016 у видачі вказаної вище ліцензії не має істотного значення для справи. 
Доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують, а аргументи скаржниці зводяться до обставини отримання позивачами неякісних комунальних  послуг, що не є підставами для задоволення апеляційної скарги.
          Разом з цим, колегією суддів виявлена описка в мотивувальній частині оскарженої ухвали суду першої інстанції. Так, на аркуші 3, в 7 абзаці мотивувальної частини суд зазначив, постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕП № 1577 від 23.09.2019), тоді як зазначена постанова прийнята 23.09.2016. 
          Приписи статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України наділяють суд апеляційної інстанції процесуальним правом змінити мотивувальну частину оскарженого судового рішення, які колегія суддів вважає за можливе застосувати за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку.
          Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 р. в адміністративній справі №335/2423/15-а (Н/280/5/19) – змінити, зазначивши в абзаці 7 на арк. 3 її мотивувальної частини « 23.09.2016» замість « 23.09.2019».
          В іншій частині ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 р. в адміністративній справі №335/2423/15-а (Н/280/5/19) – залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 серпня 2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
          Повний текст постанови складено 03 серпня 2022 р.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий