КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
18 травня 2022 року                                                                              м. Київ
 
                                                                                                          Справа № 753/1238/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3903/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     судді-доповідача:                Соколової В.В.                                                                                суддів:                                    Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва,  ухваленого під головуванням судді Каліушка Ф.А. 14 грудня 2021 року в м. Київ, у справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, 
 
В С Т А Н О В И В
 
В жовтні 2021 року  позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що малолітня дочка сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні, відповідач ухиляється від вказаного обов`язку, а тому відповідно до ст. 180 СК України позивач має право на стягнення аліментів.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2  на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що дитина проживає разом зі сторонами, при цьому знаходиться на утриманні матері. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, а тому суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. 
 
Не погодився із вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що ним здійснюється забезпечення дитини, на підтвердження чого суду були представлені квитанції про оплату шкільних обідів, гуртка художньої гімнастики, придбання дитячих речей та іграшок. Крім того на його утриманні знаходять літні батьки. Враховуючи викладене просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшити розмір аліментів визначивши його у твердій грошовій сумі -  1500 грн щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує обставини забезпечення відповідачем дитини, так як подані квитанції підтверджують витрати на суму 3000 грн за період 2020-2021 роки, що не є достатнім для потреб дитини. До того ж в частині квитанцій платником вказані треті особи або взагалі не можна ідентифікувати платника, а тому вони не є належними доказами у справі. Посилання на утримання відповідачем своїх літніх батьків вважає безпідставним, так як доказів цьому надано не було.
 
У відповіді на відзив відповідач заперечує твердження позивача, наголошує на тому, що він систематично забезпечує дитину на підтвердження чого надає квитанції ще раз. Відносно батьків вказує на їх пенсійний вік. 
 
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Судом апеляційної інстанції  встановлені, та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.
 
Сторони у справі перебувають у шлюбі з 03 травня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). 
Згідно з паспортними даними та даними електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» сторони мають зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.6,8,12,13)
Сторони є батьками   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.5).
На підтвердження обставин утримання дитини відповідачем до відзиву на позовну заяву були надані: 
§     копії квитанцій УкрСиббанк: від 13 липня 2021року на суму 50,00 грн, 40 грн, від 08 липня 2021 грн на суму 95 грн, від 09 липня 2021 року на суму 60 грн (а.с.21-24)
§     копії квитанцій «monobank» від платника ОСОБА_1 від 10 березня 2021 року на 599,2 грн на одержувача - apteka,  від 10 березня 2021 року на суму 166 грн на одержувача - Lviv chocolate, від 08 лютого 2021 року на суму 125 грн за харчування дитини у школі № 255, від 14 березня 2021 року на суму 125 грн за харчування дитини у школі № 255, від 28 лютого 2021 року на суму 125 грн за харчування дитини у школі № 255, від 05 жовтня 2021 року на суму 125 грн за харчування дитини у школі № 255, від 14 лютого 2021 року на суму 125 грн за харчування дитини у школі № 255 ,  від 25 листопада 2021 року на суму 1500 грн плата за гімнастичне навчання дитини, від 27 листопада 2021 року на суму 1500 грн плата за гімнастичне навчання дитини, від 11 вересня 2021 року на суму 1500 грн плата за гімнастичне навчання дитини  (а.с.25-26,33-36,38,39-41)
§     скрин-шоти на доставку товарів Rozetka: від 01 листопада 2021 року за дитяче крісло вартістю 1599 грн, від 25 жовтня 2021 року за  блокнот з трафаретами вартістю 158 грн, без дати за взуття вартістю 1620 грн, від 20 серпня 2021 року за конструктор Lego вартістю 715 грн, від 01 листопада 2021 року за стіл вартістю 1670 грн (а.с.27-31)
§     копія накладної ФОП ОСОБА_6 від 19 жовтня 2021 року за товари: купальник-комбінезон, напівчешки, шпильки, наколінники, стрічка для волосся на гульку на загальну суму 970 грн (а.с.32)
§     фотознімки спільного відпочинку з дитиною (а.с.43-48).
 
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Положеннями ч. 1 ст. 184 СК України визначено право суду  за заявою одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
В порядку ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
 
В порядку ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ч.ч. 3-5 ст. 83 ЦПК України визначений  обов`язок відповідача подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Однак, згідно з ч. 8 цієї статті докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В силу ч. 3 ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч.5 цієї норми законодавства обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 14 Постанови Пленуму № 12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку» вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суду повинен врахувати як вимоги ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.
А отже процесуальний закон зобов`язує суд повно і всебічно з`ясувати обставини справи та встановити характер правовідносин, що виникли між сторонами. 
 
З наведених обставин справи вбачається, що сторони є батьками малолітньої   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дитини. Дитина проживає разом з обома батьками,  але суд першої інстанції виходив з того, що дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач в доводах апеляційної скарги не заперечує вказаної обставини, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів, але заперечує щодо відсутності його участі в утримані дитини і щодо визначеного судом розміру аліментів.
В ході розгляду справи судом першої інстанції в матеріалах справ були наявні дані  про участь відповідача в матеріальному забезпеченні дитини. Проте квитанції «УкрСиббанк» не містять даних про платника та призначення платежу, а отже і не свідчать про здійснення відповідачем витрат на дитину. Інші квитанції підтверджують здійснення відповідачем витрат на дитину, але вони свідчать про періодичний характер таких витрат і частина з них стосується періоду після звернення позивача з даним позовом.
Врахувавши наведені вище положення законодавства, встановивши, що малолітня дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утримані, суд першої інстанції з урахуванням інтересів та потреб дитини прийшов до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Вказаний висновок не спростовується відповідачем. 
При визначенні розміру аліментів суд виходив з заявлених позовних вимог, в яких позивач просила про стягнення в частці від доходу відповідача. Положення СК України визначено право суду  лише за заявою одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Такої заяви позивачем, яка є одержувачем аліментів, здійснено не було. Відповідач такого права не має, він не надав даних про власні доходи, а тому його вимога викладена в апеляційній скарзі, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн, не підлягає до задоволення.
Посилання відповідача на здійснення ним утримання батьків, які досягли пенсійного віку, не можуть бути прийняті до уваги апеляційного суду з огляду на те, що про ці обставини не було заявлено в суді першої інстанції, не були представлені суду першої інстанції і відповідні докази, а тому вказане не відповідає нормам процесуального закону. До того ж саме по собі досягнення батьками пенсійного віку і призначення пенсії не свідчить про їх перебування на утриманні відповідача. 
Визначений судом першої інстанції розмір аліментів у  розмірі ј частини від доходу відповідача не  є завеликим та  з огляду на принцип  рівності прав і обов`язків обох батьків, а також потреб дитини виходячи з її віку і відсутності даних щодо її особливих потреб. А тому з урахуванням принципів законності, справедливості, рівності, а також з урахуванням прав та інтересів дитини колегія суддів не вбачає підстав для його зменшення, як на тому наполягає відповідач.  
Виходячи з положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно штампу суду позов був поданий безпосередньо до суду 21 жовтня 2021 року, а отже  саме ця дата має бути початком визначення періоду сплати аліментів за рішенням суду, тобто судом першої вірно була визначена дата початку стягнення аліментів. Обов`язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини припиняється при досягнення нею повноліття, як то вірно визначив суд першої інстанції.
Питання судових витрат вірно вирішено судом першої інстанції, апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо цієї частини рішення. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановивши обставини щодо наявності обов`язку відповідача по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вірно застосував норми матеріального та процесуального права, рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Таким чином, доводи апеляційної скарги  не знайшли своє підтвердження, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Апеляційний суд, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги і обставини звільнення позивача від сплати судового збору, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України не вбачає підстав для компенсації відповідачеві понесених ним витрат на стадії апеляційного перегляду справи.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
                                               П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва  від 14 грудня  2021 року в м. Київ -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук