ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2509/22 Справа № 201/6194/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Свистунової О.В.         
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря - Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частини домоволодіння та земельної ділянки, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частини домоволодіння та земельної ділянки. 
       Позов мотивований тим, що він та відповідачі, які є його рідними братом та сестрою, є власниками по 1/3 частки домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.04.2007 року, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №80/9 від 29.12.2006 року.         Позивач з відповідачами багато разів намагалися визначити режим користування зазначеними домоволодінням та земельною ділянкою, але до теперішнього часу згоди між співвласниками не досягнуто. 
       Позивач просив призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, згідно висновку якої виділити йому 1/3 частину домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
       В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.
       Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       У відзиві відповідачі просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Справу розглянуто у присутності апелянта ОСОБА_1 та його повноважного представника - адвоката Іванової Валерії Михайлівни. 
Відповідачі сповіщені належним чином до суду не з"явились, причини їх неявки суду не відомі, подали письмові заперечення щодо апеляційної скарги.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
       Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
       Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       У відповідності до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
       Встановлено, що сторони у справі є співвласниками (по 1/3 частині кожен з них) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою на підставі, відповідно, - свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.04.2007 року, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №80/9 від 29.12.2006 року (а.с.11).
       За клопотанням позивача по справі проведено комісійну судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизу, якою встановлено:
       Спірне домоволодіння розташовано в районі з індивідуальною житловою забудовою (1-2-х поверхові будівлі) приватного сектору, що належала до історичного селища «Лоцкам`янка» в південній частині м. Дніпра, по «другій» лінії вул. В. Сосюри, яка поряд з одним із основних автомобільних сполучень району «Лоцкам`янка» з іншими районами міста Дніпра, в 5хв. пішохідній доступності почтового відділення №42, поруч із зупинками №152 маршрутного сполучення з автовокзалом та залізничним вокзалом міста, що проходять по вул. Мільмана .
       За даними технічної інвентаризації, зокрема технічного паспорту виготовленого станом на 20.03.1998 (додатково надані матеріали) на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок літ. «А-1» 1963 р.б., гараж літ .«В», літ. «Г», літ. «Б» вбиральня, літ. «Д» сарай, літ. «Л» літній душ, споруди №1,1.
       В технічній документації присутні відомості щодо наявності самочинного будівництва, а саме споруди літ.«В», літ.«Г».
       Відповідно до технічного паспорту станом на 20.03.1998 (додатково надані матеріали) домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 600 м2 - (у відповідності до норми), 1143 м2 - (по фактичному користуванню).
       За даним технічної інвентаризації, зокрема технічного паспорту виготовленого станом на 16.02.2017 (а.с.7-9) на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок літ. «А-1» 1963 р.б., прибудови літ. «а-1», літ. «аі-і», літ. «а2-1», літ. «а3-2», літ. «а4-1», вбиральня літ. «Б», гараж літ .«В», літ. «Г», вбиральня літ. «О», альтанка літ. «П», літній душ літ. «Н», сарай літ. «Р», літній душ літ. «Л», споруди №1-№3,1.
       В технічній документації присутні відомості щодо наявності самочинного будівництва, а саме споруди літ .«В», літ. «Г», літ. «аЗ-2», літ. «а4-1», літ. «Р».
       Згідно з довідкою №16022017-412 від 16.02.2017 (а.с.10) вбиральня літ. «О», літній душ літ. «Н», альтанка літ. «П», що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , не належать до самочинного будівництва, згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиральнь, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входу у погреб, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків не належить до самочинного будівництва, та не підлягають введенню в експлуатацію.
       Відповідно до технічного паспорту станом на 16.02.2017 рік (а.с.7-9), домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці загальною площею 1000 м2.
       Основні характеристики конструктивних елементів будівель та споруд, які наведено в технічному-паспорті станом на 16.02.2017 рік (а.с. 7-9), а саме:
       - житловий будинок літ. «А-1» 1963 р.б. фундамент шлакобетон, стіни саман+цегла, підлога, перекриття - дерево, покрівля шифер, інженерне обладнання - електропостачання, опалення -піч.
       - прибудова літ. «а-1» 1963 р.б. фундамент шлакобетон, стіни цегла, підлога, перекриття - дерево, покрівля шифер, інженерне обладнання - електропостачання.
       - прибудова літ. «а1-1» 1963 р.б. фундамент шлакобетон, стіни цегла, підлога, перекриття - дерево, покрівля шифер.
       - прибудова літ. «а2-1» 1963 р.б. фундамент шлакобетон, стіни цегла, підлога, перекриття - дерево, покрівля шифер, інженерне обладнання - електропостачання, газопостачання, водопостачання, водовідведення.
       - прибудова літ. «а3-2» 2014 р.б. фундамент бетон, стіни цегла, підлога, перекриття         -дерево, покрівля шифер, інженерне обладнання - електропостачання, водопостачання, водовідведення.
       - прибудова літ. «а4-2» р.б. н/в фундамент бетон, стіни цегла, підлога, перекриття - дерево, покрівля шифер, інженерне обладнання - електропостачання, газопостачання, опалення - газовий котел, водопостачання, водовідведення.
       - вбиральня літ. «Б» р.б. н/в стіни дерево, покрівля руберойд, підлога бетон.
       - гараж літ. «В» р.б. н/в фундамент шлакобетон, стіни цегла, покрівля руберойд, перекриття залізобетон, підлога бетон.
       - гараж літ. «Г» р.б. н/в фундамент шлакобетон, стіни шлакоблок, покрівля руберойд, перекриття залізобетон, підлога бетон.
       - вбиральня літ. «О» р.б. н/в стіни цегла, покрівля профлист, перекриття дерево, підлога бетон.
       - альтанка літ. «П» р.б. н/в фундамент бетон, стіни металеві стовпи, профлист, покрівля профлист, перекриття метал, підлога бетон.
       - літній душ літ. «Н» р.б. н/в фундамент бетон, стіни цегла, покрівля профлист, перекриття дерево, підлога бетон.
       - сарай літ. «Р» р.б. н/в фундамент бетон, стіни цегла, покрівля профлист, перекриття дерево, підлога бетон.
       - літній душ літ. «Л» р.б. н/в фундамент бетон, стіни метал, покрівля профлист, перекриття дерево, підлога бетон.
       - споруди №1-№3,1 - хвіртка, огорожі, замощення.
       Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.1998 (а.с.6) «...Це свідоцтво видано на майно яке складається з: домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 . Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 600 кв. м., крім того лишки 543 кв.м., складається з: А-1 житлового будинку саман., обкл. цеглою, жилою площею 35,9 кв.м., Б - уборна дерев., Д- сарай дощ., Л- літн. душ мет., №1,1 - споруди метал, асф. Свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах кожний діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ...». Зазначена земельна ділянка площею 0,1 Га перебуває у сумісній власності, встановленні межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками, присвоєно кадастровий номер.
       На час дослідження домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності по 1/3 частки у користуванні співвласників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , будинок поділений на три квартири з окремими входами в будинок та спільним входом на земельну ділянку домоволодіння. Фактично мешкає та користується домоволодінням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 не мешкає.
       На час дослідження у користуванні ОСОБА_2 : приміщення 3-3, 3-4 будинку літ. «А-1», частина прибудови літ. «а2-1», прибудова літ. «А4-1».
       Стан та їх конструктивні складові:
       - приміщення будинку після ремонту з оклеюванням стін шпалерами, укладання лінолеуму на поверхні дошок полу, вікна металопластикові, є електропостачання, радіатори опалення, візуально приміщення з ознаками проживання (мешкання), приміщення мебльовані, інженерні комунікації водопостачання, каналізація, газопостачання, в приміщенні 3-5 «а4-1» прибудови встановлено газовий котел.
       Загальний стан приміщень житлового будинку у частині будинку якими користується ОСОБА_2 характеризується, як добрий.
       На час дослідження у користуванні ОСОБА_3 : приміщення 1-3, 1-4 будинку літ. «А-1», частина прибудови літ. «а2-1», прибудова літ. «а-1».
       Стан та їх конструктивні складові:
       - приміщення будинку після ремонту з оклеюванням стін шпалерами, укладання лінолеуму на поверхні дошок полу, вікна металопластикові, є електропостачання, опалення за допомогою теплоконвекторів, пічного опалення, візуально приміщення з ознаками проживання (мешкання), приміщення мебльовані, інженерні комунікації (водопостачання, каналізація, газопостачання) - відсутні.
       Загальний стан приміщень житлового будинку у частині будинку, якими користується ОСОБА_3 характеризується, як добрий.
       На час дослідження у користуванні ОСОБА_1 : приміщення 2-4, будинку літ. «А-1», прибудова літ. «а1-1», прибудова літ. «а3-2», стан та їх конструктивні складові:
       - візуально без ремонту в приміщенні 2-4 будинку літ. «А-1» значні пошкодження штукатурки стель з відшаруванням від драні перекриттів, відсутня підлога, в прибудові літ. «а1-1» відсутнє оздоблення, відсутня підлога. Прибудова «а3-2» являє собою цегляну двоповерхову новобудову з приміщенням горища. Підлога дощата, перекриття дерев`яні, стіни цегляні, стан приміщень - незадовільний (нежитловий) експлуатація елементів будинку можлива лише при умові проведення їх ремонту.
       Відповідно до технічного паспорту станом на 16.02.2017 рік (а.с. 7-9) домоволодіння АДРЕСА_1 присутні відомості щодо наявності самочинного будівництва, а саме споруди літ.«В», літ.«Г», літ.«а3-2», літ.«а4-1», літ.«Р».
       Відповідно до технічного паспорту станом на 20.03.1998 (додатково надані матеріали) на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_3 знаходилась споруда літ. Д - сарай дощ. За даним технічної інвентаризації, зокрема технічного паспорту виготовленого станом на 16.02.2017 (а.с.7-9) дана споруда відсутня. На час дослідження було встановлено що на місці споруди літ. Д- сарай дощ. знаходиться споруда сарай літ. «Р» цегляна. Отже споруди літ. Д- сарай дощ. на час дослідження не існує.
       Отже згідно до вищевикладеного споруди літ .«В», літ. «Г», літ. «Д»,літ. «аЗ-2», літ. «а4-1», літ. «Р» експертами не приймаються до поділу.
       Згідно технічних паспортів будинок літ А-1 знаходиться у спільній частковій власності та поділений на три квартири з окремими входами в будинок, спільним входом на земельну ділянку домоволодіння.
       В цілому в будинку металопластикові та дерев`яні вікна, дверні прорізи заповнені дерев`яними блоками, загалом стан будинку - задовільний.
       Загальний технічний стан конструктивних елементів будинку прийнято і рахується, як задовільний, потребує ремонту окремих ділянок зовнішніх стін в місцях наявних тріщин, організації відведення опадів з даху. Ознаки зносу, що виникли в процесі експлуатації, наявний стан конструктивних елементів будинку відповідно до табл. 5.1 Стандарту [10] - «Пошкоджень і деформацій немає. Є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту», «Елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії» відповідають ознакам - задовільний.
       Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.07.1998 (а.с.6) експертами до поділу прийнято:
       - Житловий будинок літ. «А-1»;
       - Вбиральня літ. «Б»;
       - літній душ літ. «Л»;
       - споруди №1,1.
       Застосувавши витратний, дохідний та порівняльний методичні підходи, експертами встановлено:
       - Вартість домоволодіння АДРЕСА_1 складає 868379,29 грн. (31050,59 доларів США х 27,9666, де 27,9666 - курс долара США на дату оцінки 14.12.2020 року);
       - Вартість земельної ділянки АДРЕСА_1 складає 288926,62 грн., (10331,13 доларів США х 27.9666)
       - Ринкова вартість будівель та споруд (земельних поліпшень) домоволодіння АДРЕСА_1 , без вартості земельної ділянки складає 579452,00 грн. (868379,0 грн. - 288927,00 грн., де: 868379,00 грн. - ринкова вартість домоволодіння із земельною ділянкою; 288927,0 грн. - ринкова вартість земельної ділянки).
       - Інвентаризаційна вартість будівель та споруд домоволодіння АДРЕСА_1 складає: 6691,00 грн.
       Зважаючи на невідповідність ринкової вартості будівель та споруд домоволодіння АДРЕСА_1 її інвентаризаційній вартості, для визначення вартості кожної будівлі і споруди, які підлягають розподілу експертами застосовано коефіцієнт К:
       К = 579452,00/ 6691,00 = 86,6017037811.
       З урахуванням цього коефіцієнту експертами встановлено, що вартість кожної будівлі і споруди, які підлягають розподілу, з урахуванням коефіцієнту К, становлять:
Таблиця 3.
№ п/п	Назва об`єкта	Інвентаризаційна вартість по оцінювальним актам, руб.	Коефіцієнт К	Дійсна вартість будов і споруд на дату оцінки грн.	
1	Житловий будинок літ. «А-1»	6313	86,6017037811	546716,56	
2	Вбиральня літ. «Б»	83	86,6017037811	7187,94	
3	літній душ літ. «Л»	49	86,6017037811	4243,48	
4	споруди №1,1	246	86,6017037811	21304,02	
  	Всього:	6691,00	  	579452,00	

Вартість будинку «А-1» складає: - 546716,56 грн.
Площа будинку «А-1» складає: - 79,5 м2.
Вартість 1 м2 будинку складає: - 546716,56 /79,5 = 6876,938 грн.
       При цьому житловий будинок літ «А-1» складається з трьох ізольованих квартир:
       - Квартира АДРЕСА_4 (фактично займає відповідач ОСОБА_3 ) загальною площею 23,0 м2 складається з:
1-1 Коридор 3,8 м2;
1-2 Кухня 2,8 м2;
1-3 Житлова кімната 7,8 м2;
1-4 Житлова кімната 8,6 м2;
       - Квартира АДРЕСА_5 (фактично займає позивач ОСОБА_1 ) загальною площею 30,8м2. складається з:
2-4 Житлова 22,5 м2;
2-5 Коридор 8,3 м2;
       - Квартира АДРЕСА_6 (фактично займає відповідач ОСОБА_2 ) загальною площею 25,7 м2 складається з:
3-1 Коридор 3,1 м2;
3-2 Санвузол,
3-3 Житлова кімната 12,9 м2;
3-4 Житлова кімната 6,6 м2;
       Після виконаного натурного огляду, дослідження наданих технічних паспортів, методичних рекомендації щодо проведення досліджень з розподілу та порядку користування нерухомим майном, аналізу будівельних норм і правил експертами встановлено, що технічної можливість поділу житлового будинку в частках 1/3, 1/3 та 1/3 не існує, але експертами може бути запропоновано варіант поділу по існуючому порядку користування з незначним відхиленням від площі, що приходиться на ідеальну 1/3 частку в житловому будинку. Експертами запропоновано один оптимальний варіант розділу будинку відповідно до ідеальних часток співвласників з мінімальною компенсацією за можливий відступ від ідеальних часток з потенційним врахуванням найзручнішого користування земельною ділянкою:
       Першому співвласнику (відповідачу ОСОБА_3 ) може бути виділена квартира з наступними приміщеннями:
- у будинку літ. «А-1»:
прим.1-1 (3,8 м );
прим. 1-2 (2,8 м2);
прим. 1-3 (7,8 м2);
прим. 1-4 (8,6 м2);
всього 23,0 м2 загальною вартістю 23,0 м х 6876,938 грн/м = 158169,57 грн.
- 1/3 інших дворових споруд (огорожі, вимощення, вбиральня, літній душ) вартістю - 32735,44/3 = 10911,81грн.
всього: дворові будівлі та споруди вартістю - 10911,81грн.
       Загальна вартість частки Першого співвласника (відповідача ОСОБА_3 ) складе: 158169,57+10911,81=169081,38 грн., що менше ідеальної частки на 24069,28 грн. Сума 24069,28 грн. може бути встановлена судом, як грошова компенсація на користь Першого співвласника ( ОСОБА_3 ).
       Другому співвласнику (позивачу ОСОБА_1 ) може бути виділена квартира з наступними приміщеннями:
- у будинку «А-1»:
прим.2-4 (22,5 м2);
прим.2-5 (8,3 м2);
всього 30,8 м2 загальною вартістю 30,8 м2 х 6876,938 грн/м2= 211809,68 грн.
- 1/3 інших дворових споруд (огорожі, вимощення, вбиральня, літній душ) вартістю - 32735,44/3 = 10911,81 грн.
всього: дворові будівлі та споруди вартістю - 10911,81грн.
       Загальна вартість частки 2 співвласника складає: 211809,68+10911,81=222721,50 грн., що більше ідеальної частки на 29570,83 грн. Сума 29570,83 грн. може бути встановлена судом, як грошова компенсація на користь Першого співвласника відповідача ОСОБА_3 в розмірі 24069,28 грн., та Третього співвласника відповідача ОСОБА_2 в розмірі 5501,55 грн.
       Третьому співвласнику (відповідачу ОСОБА_2 ) може бути виділена квартира з наступними приміщеннями:
- у будинку «А-1»:
прим. 3-1 (3,1 м2);
прим. 3-2 (3,1 м2);
прим. 3-3 (12,9 м2);
прим. 3-3 (6,6 м );
всього 25,7 м2 загальною вартістю 25,7 м2 х 6876,938 гри/м2= 176737,30 грн.
- 1/3 інших дворових споруд (огорожі, вимощення, вбиральня, літній душ) вартістю - 32735,44/3 = 10911,81грн.
всього: дворові будівлі та споруди вартістю - 10911,81грн.
       Загальна вартість частки 3 співвласника складає: 176737,30+10911,82, що менше ідеальної частки на 5501,55 грн. Сума 5501,55 грн. може бути встановлена судом, як грошова компенсація на користь Третього співвласника (відповідача ОСОБА_2 ).
       Таким чином частки співвласників становитимуть:
Перший співвласник (відповідач ОСОБА_3 ): 579452,0/ 169081,00 = 29/100.
Другий співвласник (позивач ОСОБА_1 ): 579452.0/ 222722,00 = 39/100.
Третій співвласник (відповідач ОСОБА_2 ): 579452.0/ 187649,00 = 32/100.
       При цьому експерти дійшли висновку що, оскільки в житловому будинку на час проведення експертизи фактично влаштовані три квартири, тому згідно запропонованого варіанту розділу переобладнання в житловому будинку не передбачаються.
       Щодо можливості поділу земельної ділянки, експертами було заявлене клопотання щодо надання геодезичної кадастрової зйомки земельної ділянки АДРЕСА_1 із зазначенням прив`язок до будівель та споруд. Клопотання не було задоволено в повному обсязі, тому питання про поділ земельної ділянки експертами не розроблялись (а.с.135-162).
       У суді першої інстанції були допитані експерти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що проводили зазначену експертизу, які повністю підтвердили висновки експертизи та додатково повідомили, що іншого варіанту виділу позивачу частини будівель в зазначеному домоволодінні не існує, у разі зменшення його частки до 1/3 будинок потребує суттєвої перебудови, в тому числі із втручанням в несучі стіни що може потягти за собою його руйнування через його вік. Виділ позивачу земельної ділянки на території цього домоволодіння у розмірі 1/3 неможливий через значну кількість самовільно споруджених на ній об`єктів та відсутність геодезичної кадастрової зйомки земельної ділянки, яку не забезпечив позивач як замовник експертизи. (а.с.180-188).
       Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із оскаржуваним рішенням колегія суддів не приймає до уваги, зважаючи на наступне.
       Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
       Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).
       Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
       Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
       Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
       За змістом ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
       Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
       Відповідно до ч.1-3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
       Згідно з ч.1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
       Системний аналіз положень статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
       Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
       Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18 та продубльований в постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 279/4966/16-ц.
       Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція № 55).
       Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
       Як встановлено в ході розгляду справи, у даному випадку, відповідно до висновку експертів, технічної можливість поділу житлового будинку в частках 1/3, 1/3 та 1/3 між сторонами не існує, але експертами запропоновано єдиний оптимальний варіант поділу по існуючому порядку користування з відхиленням від площі, що приходиться на ідеальну 1/3 частку в житловому будинку з компенсацією за можливий відступ від ідеальних часток з потенційним врахуванням найзручнішого користування земельною ділянкою.         При цьому варіанті виділу квартир, частка позивача ОСОБА_1 складатиме 39/100, частка відповідача ОСОБА_3 складатиме 29/100, частка відповідача  ОСОБА_2 складатиме 32/100, та позивач має сплатити відповідачам компенсацію за зменшення розміру їх часток, що потягне за собою зменшення їх вартості: 24069,28 грн. - відповідачу ОСОБА_3 , та 5501,55 грн. - відповідачу ОСОБА_2 .
       Разом з тим, відповідно до абз.2 ч.2 ст.364 ЦК України, компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
       У постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Таким чином суд має встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
       В даному випадку, звернувшись із зазначеним позовом до суду, позивач зазначав, що сторони у справі не можуть дійти згоди щодо користування спірним домоволодінням, а тому просив виділити йому в натурі його частину згідно експертного висновку.
       При цьому, ознайомившись із експертним висновком, позивач отримав можливість усвідомити, що саме на нього має бути покладений обов`язок сплатити на користь відповідачів грошові кошти в рахунок компенсації зменшення розміру їх часток у житловому будинку, що є головною спорудою в спірному домоволодінні, якщо виділ частки позивача в натурі буде проведений за єдиним можливим варіантом, запропонованим експертами, та як того вимагає позивач у своєму позові.
       Проте, жодних доказів щодо своєї готовності та спроможність виплатити відповідачам компенсацію в рахунок зменшення розміру їх часток у спільному майні при запропонованому варіанті поділу, що є єдиним, і підтверджень того факту, що ці виплати не становитимуть для нього надмірного тягаря, позивач не надав. 
       Крім того, позивач, всупереч експертному висновку, зазначав, що саме відповідачі мають сплатити на його користь певні грошові кошти, посилаючись на незадовільний стан частки будинку, яку він займає фактично, та яка є єдиним можливим варіантом виділення йому в натурі.
       Відповідачі у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення позову заперечують, що унеможливлює виділення позивачу в натурі частки, на яку вказують експерти як на єдино можливий варіант, з огляду на приписи абз.2 ч.2 ст.364 ЦК України, відповідно до якого присудження компенсації взамін зменшення частки у спільному майні можливе лише за згодою співвласника, розмір частки якого зменшується.
       Водночас, згідно з пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010, заява № 35041/05, норми ЦК України відображають конституційну гарантію попередньої компенсації за будь-яке позбавлення власності. Вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна.
       В даному ж випадку позивач грошових коштів в рахунок компенсації зменшення розміру часток відповідачів, що є неминучим у разі виділу часток по єдиному можливому варіанту, запропонованому експертами, на депозитний рахунок суду не вніс.
Крім того, в суді апеляційної інстанції на запитання до позивача ОСОБА_1 - апелянта у справі, колегії суддів щодо необхідності його сплатити відповідачам, в рахунок компенсайії зменшення розміру їх часток грошову суму, позивач котегорично заперечував. Також зазначив, що він також не згодний з висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, однак не заявляв клопотання щодо призначення у справі, а ні відповідної додаткової судової експертизи, а ні повторної.
       Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що незважаючи на наявність технічної можливості виділу позивачу частки будинку як головної речі в спірному домоволодінні з відхиленням від розміру ідеальних часток, згідно єдиного можливого варіанту, запропонованого експертами, незважаючи на те, що такий варіант поділу співпадає із фактичним порядком поділу будинку, який наразі використовується сторонами, правові підстави для задоволення позову - відсутні, адже у разі задоволення такого позову, саме з позивача мають бути стягнені вищезгадані суми грошові кошти на користь відповідачів, що є неможливим через незгоду позивача.
       Що ж стосується виділу частки в земельній ділянці в спірному домоволодінні, то як зазначено вище, експерти взагалі не встановили таку можливість, а з наданих сторонами доказів, у суду відсутні підстави вважати інакше.
       Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
       Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

       Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
       Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
       Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

       Головуючий О.В. Свистунова
       Судді: Т.П. Красвітна
       І.А. Єлізаренко