Постанова
Іменем  України  
 
03 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 576/452/21-ц
 
провадження № 61-11209св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач),                   Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - комунальне некомерційне підприємство «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2021 року у складі судді                       Колодяжного А. О. та постанову Сумського апеляційного суду від 08 червня 2021 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Криворотенка В. І.,                           Собини О. І.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом                             до комунального некомерційного підприємства «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради (далі - КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради) про поновлення на роботі.
Позовну заяву мотивовано тим, що постановою Сумського апеляційного суду від 12 травня 2020 року у справі № 576/828/20 його було поновлено на посаді 0,5 ставки юрисконсульта КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради. 22 січня 2021 року він звертався із заявою до керівництва відповідача з проханням поновити його на посаді юрисконсульта вказаного підприємства з окладом 1,0 ставки з 01 лютого 2021 року. 
Позивач зазначав, що у подальшому відповідач видав відповідний наказ               від 25 січня 2021 року за № 22-к про поновлення його на посаді юрисконсульта КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради                  з 01 лютого 2021 року на 1,0 ставки. Наказом від 28 січня 2021 року № 19-ОД відповідач скасував свій наказ про його поновлення, посилаючись на те,                що посада юрисконсульта була скорочена 31 січня 2020 року, а тому, на думку відповідача, для її введення до штатного розпису необхідно погодити                       з засновником, тобто Глухівською міською радою. 
Вважав такий наказ відповідача протиправним.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ                 від 28 січня 2021 року № 19-ОД по КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради, як незаконний та такий, що суперечить                                КЗпП України і зобов`язати КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради поновити його на посаді 1,0 ставки юрисконсульта                             КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. Постановою Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у справі              № 576/828/20 позивача поновлено на посаді 0,5 ставки юрисконсульта                 КНП «Глухівська міська лікарня». Разом із цим, вказане судове рішення залишилось не виконаним і позивач не був поновлений на посаді. Він фактично так і не приступив до виконання своїх трудових обов`язків. 
Згідно штатного розпису за 01 липня 2021 року та 01 січня 2021 року посада позивача не була уведена до штату.
На думку суду першої інстанції, наказ про поновлення від 25 січня 2021 року за яким позивач повинен був приступити до роботи з 01 лютого 2021 року                не виправив цю ситуацію, оскільки 28 січня 2021 року був скасований                            ще до того, як позивач повинен був приступити до роботи. Оскільки позивач так і не був поновлений на роботі на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, тому ніякого нового звільнення його з роботи не відбулось, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Сумського апеляційного суду від 08 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2021 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки скасованим наказом від 25 січня 2021 року № 22-к не відбулось фактичне виконання судового рішення суду апеляційної інстанції, тому були законні підстави для його скасування оскаржуваним наказом від 28 січня 2021 року № 19-ОД, який виконуючим обов`язки директора міської лікарні прийнято правомірно з метою вирішення організаційних питань кадрової роботи медичної установи.
Разом із цим суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваним наказом відбулось не фактичне поновлення позивача на роботі, а вирішено питання щодо продовження роботи позивача за новими умовами, ніж за тими, за якими судовим рішенням його було поновлено на роботі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у липні 2021 року до Верховного Суду,                     ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
ОСОБА_1 вважає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного цивільного суду від 12 лютого                 2020 року у справі № 185/10551/15-ц (провадження № 61-18035св18), а також не дослідили зібрані у справі докази.
Суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, на думку                 ОСОБА_1 , про те, що він фактично не приступив до роботи, оскільки                     з листом від 28 січня 2021 року та з наказом від 28 січня 2021 року № 19-ОД                           він ознайомився вже після того, як фактично приступив до виконання своїх обов`язків, зокрема 01 лютого 2021 року, проте судами попередніх інстанцій не досліджувалось та не вивчалось це питання, а також не надана належна правова оцінка цим фактам та документам. 
У зв`язку із цим, на думку ОСОБА_1 , суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що він до роботи фактично не приступив, а тому ніякого звільнення його з роботи не відбулось.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2021 року було відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи № 576/452/21-ц                 із Глухівського міськрайонного суду Сумської області.
У липні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2022 року справу № 576/452/21-ц призначено до розгляду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради на касаційну скаргу у якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27 травня 2020 року з між ОСОБА_1 та КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради укладено договір про надання юридичних послуг. За вказаним договором цивільно-правового характеру                            ОСОБА_1 здійснював надання юридичних послуг КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради.
27 травня 2020 року між ОСОБА_1 та КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради також було укладено цивільно-правовий договір про надання юридичний послуг строком з 27 травня 2020 року по 27 травня                2021 року. За умовами цього договору за надані послуги КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради сплачувала ОСОБА_1 щомісячно плату у розмірі мінімального розміру оплати праці.
Постановою Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у справі                № 576/828/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Поновлено ОСОБА_1 на 0,5 штатної посади юрисконсульта                                КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 5, 6).
22 січня 2021 року ОСОБА_1 звертався до КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради із заявою у якій просив поновити його                  на посаді юрисконсульта КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради з 01 лютого 2021 року з окладом 1,0 ставки (а. с. 9).
Наказом виконуючого обов`язки директора КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради від 25 січня 2021 року № 22-к поновлено                              ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради з 01 лютого 2021 року на 1,0 ставки. Внесено відомості до штатного розпису КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради станом на 01 лютого 2021 року та введено посаду юрисконсульта 1,0 ставки (а. с. 7).
Наказом виконуючого обов`язки директора КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради від 28 січня 2021 року № 19-ОД скасовано наказ               від 25 січня 2021 року № 22-к «Про поновлення на посаді» (а. с. 8).
Листом КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради від 28 січня 2021 року № 158/01-13 повідомлено ОСОБА_1 про те, що посаду юрисконсульта було скорочено 31 січня 2020 року згідно наказу від 31 січня 2020 року № 5-к «Про скорочення посади», тому введення до штатного розпису посади юрисконсульта необхідно погодити із засновником, шляхом внесення питання про введення штатної посади до штатного розпису підприємства на сесію Глухівської міської ради Сумської області.
Згідно штатних розписів КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради станом на 28 січня 2020 року, 01 липня 2020 року та 01 січня 2021 року посада юрисконсульта передбачена лише штатним розписом станом                          на 28 січня 2020 року, а в штатних розписах станом на 01 липня 2020 року                 та 01 січня 2021 року така посада відсутня (а. с. 35-37).
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального               чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:                         1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується                     з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено,                                     що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального                                                 чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                                         і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором                є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату                                         і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частинами першою та сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до пункту 2.10 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України    від 29 липня 1993 року № 58 у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів                               не допускається. У разі необхідності, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису               в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис                                  за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то                             є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4                    в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі                        або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається «Дублікат» трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази                і надавши їм належну оцінку, встановивши, що фактично після ухвалення                   12 серпня 2020 року судом апеляційної інстанції судового рішення у справі              № 576/828/20 про поновлення на роботі ОСОБА_1 , останній тривалий час не проявляв бажання поновлятися на роботі і тільки 22 січня 2021 року подав заяву про своє поновлення з 01 лютого 2021 року з окладом 1,0 ставки, та ураховуючи те, що зазначеним судовим рішенням позивача було поновлено на 0,5 штатної посади юрисконсульта КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради, обґрунтовано вважав, що наказом виконуючого обов`язки директора КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради від 25 січня 2021 року № 22-к, з позивачем фактично усупереч висновку суду апеляційної інстанції було продовжено трудовий договір з 01 лютого 2021 року проте вже на нових умовах - на 1,0 ставки, притому, що поновлення повинно відбутися з наступного дня після звільнення з 02 квітня 2020 року (наказ про звільнення від 01 квітня                      2020 року № 29-О) на тих же самих умовах, за яким позивач працював                      до його звільнення.
Разом із цим, встановивши, що підставою прийняття оскарженого наказу               від 28 січня 2021 року № 19-ОД «Про скасування наказу від 25 січня 2021 року № 22-к» є відсутність у шатному розписі міської лікарні повної ставки посади юрисконсульта і необхідність погодження із засновником введення штатної посади шляхом винесення питання на сесію Глухівської міської ради Сумської області, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову                              у задоволенні позовних вимог, оскільки скасованим наказом від 25 січня 2021 року № 22-к не відбулось фактичне виконання судового рішення суду апеляційної інстанції, ухваленого у справі № 576/828/20, у зв`язку із цим                        у відповідача були законні підстави для його скасування оскарженим наказом від 28 січня 2021 року № 19-ОД, який виконуючим обов`язки директора КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради прийнято правомірно з метою вирішення організаційних питань кадрової роботи медичної установи.
Крім того, матеріали справи містять копію наказу директора КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради від 15 квітня 2021 року № 124-к «Про поновлення позивача на посаді юрисконсульта на 0,5 ставки з 16 квітня                  2021 року», який не був предметом судового оскарження.
Таким чином, фактичне поновлення позивача на посаді юрисконсульта                  КНП «Глухівська міська лікарня Глухівської міської ради» на 0,5 ставки відбулося з 16 квітня 2021 року, але такі обставини поновлення не були предметом оскарження позивачем.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що судовим рішення позивача було поновлено на роботі на 0,5 ставки штатної посади юрисконсульта, проте наказом відповідача від 25 січня 2021 року № 22-к його було поновлено на роботі на 1,0 ставки штатної посади юрисконсульта, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначеним наказом відповідача відбулось не фактичне поновлення позивача на роботі, а вирішено питання щодо продовження роботи позивача за новими умовами, ніж за тими,                       за якими судовим рішенням його було поновлено на роботі.
Доводи касаційної скарги про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій щодо застосування норм матеріального й процесуального права                  у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду                           у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року       у справі № 185/10551/15-ц (провадження № 61-18035св18), на яку заявник посилався у касаційній скарзі, є необґрунтованими, а висновки судів попередніх інстанцій не суперечать зазначеним висновкам Верховного Суду.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої                      та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, що в силу статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання,                       чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає                  зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня                       2006 року).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення                          у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування                    чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишає без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                           її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           Є. В. Синельников

Судді:                                                                                                      О. В. Білоконь

       О. М. Осіян

       С. Ф. Хопта

       В. В. Шипович