РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року
м. Рівне

Справа № 562/2111/21
Провадження № 22-ц/4815/515/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді - Шимківа С.С.,
суддів: -  Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2021 року (ухвалене у складі судді Мички І.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

       в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона у період часу з липня 2005 року по 16 лютого 2017 року проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу . Від шлюбу мають двох спільних дітей, які проживають із нею. Проживати з нею, за власним бажанням, у зв`язку із досягненням 15-ти річного віку, залишився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, остаточно вирішити місце проживання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона з відповідачем не може. Дочка навчається в Рівненському навчально-виховному комплексі №2 "Школа-ліцей" Рівненської міської ради у п`ятому класі. Вона повністю займається навчальним та виховним процесом дитини. Дитині створені комфортні умови проживання та розвитку, дочка забезпечена одягом, меблями та іншими побутовими речами.
Просила суд визначити місце проживання дочки разом з нею та стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 5908 грн..
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини - задоволено частково.
Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн..
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що сторони мешкають окремо. У досудовому порядку згоди на визначення місця проживання доньки не дійшли. У зв`язку з чим місцевий суд дійшов висновку про необхідність визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю, що буде відповідати інтересам дитини.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду,  ОСОБА_2  оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що він не заперечує щодо проживання доньки з позивачем. Зауважує, що він не вчиняв будь-яких дій щодо зміни місця проживання дитини. Вважає, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги, оскільки позивачем не доведено, що між сторонами існує спір з приводу проживання дитини.
З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 та ухвалити у цій частині нове рішення, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.
Сімейні відносини між сторонами є припиненими, вони проживають окремо. Діти постійно проживають із матір`ю, що відповідачем не заперечується. 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Рівненському навчально-виховному комплексі № 2 «Школа-Ліцей» Рівненської міської ради. 
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2017 року у справі №562/3524/17-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 35% всіх заробітку, на кожну дитину, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29.09.2017 року до повноліття дітей.
Позивач, покликаючись на те, що вона не дійшла згоди з відповідачем щодо місця проживання доньки, звернулася із даним позовом, яким просить суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 
Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Частиною третьою ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У частині першій ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
З висновку органу опіки та піклування № 08-2255 від 09 грудня 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Дівчинка разом з братом ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_1 проживають в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Це трикімнатна квартира з усіма зручностями, достатньо вмебльована. Для ОСОБА_7 відведено окрему кімнату. В помешканні створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем. Вона пояснила, що має дохід достатній для утримання дитини. ОСОБА_5 навчається в Рівненському навчально-виховному комплексі № 2 «Школа-Ліцей» Рівненської міської ради. Відповідно до інформації із закладу встановлено, що учениця проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вихованням та навчанням дівчинки займається мама. Постійно слідкує за її зовнішнім виглядом, готовністю до уроків, виконує рекомендації вчителів та класного керівника щодо навчання доньки. Упродовж навчання ОСОБА_7 у 5-6 класах батько ОСОБА_2 не цікавився успіхами доньки, у школі не з`являвся, телефонічний контакт з класним керівником не підтримував. У бесіді ОСОБА_7 пояснила, що з лютого 2021 року з мамою та братом ОСОБА_8 , проживає в м. Рівне. Дівчинка з татом спілкується часто по телефону, а також він приїжджає до неї в м. Рівне. Софія хоче проживати з мамою, у них гарні стосунки. 
Питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 08 грудня 2021 року. На засіданні комісії були присутні батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заслухавши їх пояснення та врахувавши матеріали справи комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, прийняла рішення про доцільність залишення малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .
Враховуючи встановлені обставини справи, а також вік дитини, її фактичне проживання з матір`ю та бажання залишитися проживати із нею, що було висловлене дитиною у співбесіді із працівниками служби у справах дітей, а також участь матері у житті дитини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
При цьому, апеляційним судом не було встановлено обставин, які б вказували на те, що визначення місця проживання дитини із матір`ю буде суперечити інтересам дитини.
Колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача про відсутність між батьками спору щодо місця проживання дитини, оскільки ОСОБА_2 жодним чином не спростовує доводів позивача щодо чинення ним перешкод в перереєстрації місця проживання доньки, ухилення від укладення нотаріального договору щодо місця проживання дитини.
Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог та визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ..
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.
Судді:                                                                  Гордійчук С.О. 
                Хилевич С.В.