КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 752/6239/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1142/2022	Головуючий у суді першої інстанції - Мазур Ю.Ю. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
30 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач              Нежура В.А.,
судді                                              Вербова І.М., Невідома Т.О.,
секретар                            Горбачова І.В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання кредитних зобов`язань припиненими,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», в якому просив визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 102773699, укладеним 23.12.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», з 30.06.2014 у зв`язку з належним виконанням зобов`язань за кредитним договором; визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором                    № 105315241, укладеним 01.04.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», з 30.04.2018 у зв`язку з належним виконанням зобов`язань за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 23.12.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір № 102773699 у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку. 
01.04.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір        № 105315241 у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку. Позивач вказує, що за обома кредитними договорами належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, вчасно та без будь-яких прострочень повернув кредитні кошти в повному обсязі, а також в повному обсязі сплатив відсотки за користування кредитними коштами. Відповідач натомість, не визнає того факту, що зобов`язання позивачем виконані в повному обсязі (а.с. 1-10).
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард» про визнання кредитних зобов`язань припиненими відмовлено (а.с. 183-186).
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм рпоцесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що надав суду копію кредитної картки та листи відповідача про відсутність заборгованості, однак, судом першої інстанції, надані докази, не взято до уваги, не надано їм оцінки, а висновки щодо них не зазначено у оскаржуваному рішенні (а.с. 188-192).
25.10.2021 АТ «Банк Форвард» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що норми умов по карткам визначають порядок надання та обслуговування карток та регулюють відносини, що виникають у зв`язку із цим між позивачем і банком, у тому числі, з питань надання банком кредиту на умовах і в порядку, установлених Договорами № 102773699 та № 105315241 (п. 2.1. Умов по Карткам). Підписавши Заяву (оферту) та активувавши картку, позивач повною мірою підтверджував згоду із запропонованими умовами договору про картку, що повністю підтверджує його особисті вольові дії. Банк виконав зобов`язання щодо зазначення в договорі про картку інформації щодо надання кредиту, виникнення та порядку погашення заборгованості, що підтверджується розділом 4 Умов по Карткам, умовами Тарифів, що є невід`ємною частиною договору про картку.
Враховуючи вищезазначене, всі істотні умови при укладенні всіх договору про картку були узгоджені сторонами майбутнього договору на момент його укладення, і позивач, стверджуючи протилежне, протирічить положенням особисто підписаної ним Заяви (оферти) (а.с. 200-204, 210-216).
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних належних та допустимих доказів того, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 102773699 від 23.12.2012 та за кредитним договором        № 105315241 від 01.04.2013, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард», з 30.06.2014 у зв`язку з належним виконанням зобов`язань за кредитними договорами являються припиненими; та заборгованість позивача за кредитним договором була повністю погашена, матеріали справи не містять, стороною позивача такі обставини не доведені та судом під час розгляду справи не встановлені.
Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» було укладено договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 .
Позивач звернувся до Банку із підписаною ним заявою, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 23.12.2012 акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві клієнта, і уклав з клієнтом договір про надання та використання платіжної картки      № 102773699, шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 2.1. заяви вважаються акцептом оферти клієнта, а саме, відкрив клієнту поточний рахунок                               № НОМЕР_2 та випустив на ім`я клієнта платіжну картку.
01.04.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» було укладено договір № 105315241 про надання та використання платіжної картки.
Позивач звернувся до банку із підписаною ним заявою, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 01.04.2013 акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві клієнта, і уклав з клієнтом договір про надання та використання платіжної картки       № 105315241, шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 2.1. заяви вважаються акцептом оферти клієнта, а саме, відкрив клієнту поточний рахунок                              № НОМЕР_3 та випустив на ім`я клієнта платіжну картку.
Таким чином наслідком акцепту (прийняття) банком оферти (пропозиції), викладеної в п. 1 заяви клієнта став факт укладення договору про картку.
Відповідно до п. 4.1. Умов по карткам, які є невід`ємною частиною договору про картку заборгованість клієнта перед банком за договором виникає в результаті: надання банком клієнту кредиту; нарахування банком процентів, що належить до сплати клієнтом за користування кредитом; нарахування банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань клієнта перед банком, визначених договором про картку.
Згідно п. 7.10. Умов по карткам, клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в банку Тарифами.
Пунктом 8.9. Умов по карткам, банк має право стягувати з клієнта проценти за користування кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі, передбачені договором про картку.
У п. 8.16 Умов по карткам, визначено, що банк має право на власний розсуд визначити момент витребування кредиту та у будь-який момент часу вимагати від клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення клієнту заключного рахунку-виписки - документу, що містить вимогу банку до клієнта про повне погашення клієнтом всієї заборгованості за договором про картку (п. 1.20 Умов по карткам). Сума, вказана в заключному рахунку-виписці, є повною сумою заборгованості на дату його виставлення клієнту (п. 4.19 Умов по карткам). Погашення заборгованості на підставі виставленого банком клієнту заключного рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення клієнтом на рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення заборгованості (п. 4.21. Умов по карткам).
Главою 50 ЦК України визначено підстави припинення зобов`язання.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до статей 599-609 ЦК України, підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи.
Внаслідок здійснення банком у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку у клієнта виникла заборгованість перед банком.
Банк направив клієнту Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за договором про картку № НОМЕР_1 від 23.12.2012 в сумі 1 096,34 гри. в строк до 23.08.2015, та Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за договором про картку № НОМЕР_4 від 01.04.2013 в сумі 1 265,37 грн. в строк до 01.08.2015.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем заявлялось клопотання про витребування доказів, а саме належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, які б підтвердили або спростували наявність заборгованості за кредитними договорами.
З виписки по особовим рахункам по кредитному договору № 102773699 від 23.12.2012 за період з 21.01.2013 по 23.06.2014 (строк дії кредитної картки - червень 2014 року) вбачається, що позивачем було отримано кредитні кошти у загальній сумі 3 374,98 грн, які останнім було сплачено у повному обсязі. Тобто, на момент закінчення строку дії кредитної картки заборгованість була відсутня (а.с. 130-132).
З виписки по особовим рахункам по кредитному договору № 105315241 від 01.04.2013 за період з 29.05.2013 по 01.07.2014 (строк дії кредитної картки - квітень 2018 року) вбачається, що позивачем було отримано кредитні кошти у загальній сумі 4 383,41 грн, які станом на 01.07.2014 позивачем було повернуто. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості, які б можна було перевірити, про отримання/погашення заборгованості у період з серпня 2015 року по квітень 2018 року - строк закінчення дії кредитної картки. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не має можливості встановити чи дійсно спірні зобов`язання по кредитному договору № 105315241 від 01.04.2013 припинили свою дію.
Посилання апелянта на те, що ним було подано до суду докази погашення заборгованості і по кредиту від 23.12.2012, і по кредиту від 01.04.2013 (копії квитанції про сплату кредиту), однак суд не взяв їх до уваги є помилковими, оскільки згідно п. 4.18. Умов по карткам, погашення заборгованості повинне бути здійснене клієнтом в строк, зазначений в Заключному Рахунку-виписці, а надані до позову рахунок-виписки за період з 23.05.2014 по 22.06.2014 та з 02.06.2014 по 30.06.2014 містять відомості лише по договору № 102773699 від 23.12.2012, в той час як доказів, у розумінні           п. 4.18. Умов по карткам укладених договорів, щодо кредитного договору № 105315241 від 01.04.2013 в матеріалах справи не має.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що позивачем доведено, а матеріалами справи підтверджено відсутність заборгованості перед банком за кредитним договором № 102773699 від 23.12.2012, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову в цій частині, в іншій частині заявлених вимог, позивачем не спростовано наявність заборгованості на момент закінчення строку дії кредитної картки, тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 102773699 від 23 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Форвард», з 30 червня 2014 року у зв`язку з належним виконанням зобов`язанням скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 102773699 від 23 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Форвард», з         30 червня 2014 року у зв`язку з належним виконанням зобов`язанням.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Суддя-доповідач                                                                                  В.А. Нежура
 
Судді                                                                                            І.М. Вербова
 
                                                                                                       Т.О. Невідома