Постанова                                                   
іменем України
16 серпня 2022року
м. Київ
справа № 706/1623/19
провадження № 51-1606км21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого                                  ОСОБА_5 ,
захисника                                       ОСОБА_6 ,
прокурора                                       ОСОБА_7 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019250260000235 від 12 липня 2019 року,  за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року  ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 185 КК до покарання у виді штрафу   в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Як установлено судом та детально викладено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. 
Так,  ОСОБА_5 11 липня 2019 року о 19:17 у м. Христинівці Черкаської області шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A10», ринкова вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №10/950 від 18 вересня 2019 року, станом на 11 липня 2019 року могла становити 3809 грн, який належав магазину «Цифротех» та перебував на вітрині вищевказаного магазину, що розташований за адресою: вул. В. Чорновола, 9, м. Христинівка Черкаська область. Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв магазину «Цифротех» матеріальну шкоду на вказану суму.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції 16 грудня 2020 року постановив свій вирок, яким вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року скасував у частині призначеного покарання.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК, та призначено покарання у виді арешту на термін 2 місяці.
На підставі частини 1 статті 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року, за сукупністю вироків ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з 16 грудня 2020 року.
У решті вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вироком апеляційного суду.
Засуджений вказує на те, що його право на захист в апеляційному суді було порушено, оскільки він не чув жодного слова від адвоката, а тому вважає, що останній був у судовому засіданні лише для протоколу. 
Стверджує, що його покарали за злочин, за який він відбув покарання, оскільки його покарано після відбуття покарання за одне і те саме правопорушення та він сплатив штраф.
Крім того, засуджений вважає, що до нього необхідно застосувати положення статті 69-1 КК, оскільки він відшкодував шкоду та потерпіла сторона до нього претензій не має, а  також він визнав вину і щиро розкаявся. 
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах. 
Мотиви Суду
Відповідно до статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про доведеність винуватості  ОСОБА_5  у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК, кваліфікацію його дій у касаційній скарзі не заперечується та не оспорюється.
Доводи засудженого щодо призначеного йому покарання апеляційним судом із застосуванням статті 71 КК, недотримання його права на захист у суді апеляційної інстанції, відбуття покарання шляхом сплати штрафу за вироком та можливості призначення йому покарання із застосуванням статті 69-1 КК є необґрунтованими на наступних підставах.
Як убачається з матеріалів кримінального правопорушення, ОСОБА_5 був засуджений вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року за частиною 2 статті 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі статті 75 КК він звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Вказане встановлено в суді першої інстанції та відображено у вироку суду, а також прокурор надав копію вироку в суді апеляційної інстанції, який відповідає тексту вироку, що знаходиться в Єдиному реєстрі судових рішень, а засуджений не заперечував проти таких обставин.   
Зокрема, апеляційним судом вказано, що з матеріалів кримінального провадження, у тому числі з обвинувального вироку в даному провадженні та долученої прокурором копії вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року, вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року за частиною 2 статті 309 КК на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК з іспитовим строком тривалістю 3 роки. 
Зазначене покарання ОСОБА_5 не відбув, судимість за даним вироком не знято і не погашено в установленому законом порядку, кримінальне правопорушення в даному провадженні вчинив 11 липня 2019 року, тобто в період іспитового строку за вироком суду від 28 лютого 2019 року.
Більше того, ухвалою суду апеляційної інстанції від 12 жовтня 2020 року засуджений був залишений під вартою в умовах ДУ «Черкаського слідчого ізолятора», де він утримується на виконання ухвали Христинівського районного суду Черкаської області від 16 червня 2020 року, якою скасовано звільнення засудженого з випробуванням та направлено останнього до відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року.
Таким чином, доводи засудженого щодо того, що він був покараний за один і той же злочин та було неправильно застосовано положення статті 71 КК, перевіркою матеріалів кримінального провадження не підтверджено, а оплата штрафу, який призначено вироком суду першої інстанції, не впливає на правила призначення покарання, оскільки відповідно до частини 2 статі 532 КПК вирок місцевого суду набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. У даному кримінальному провадженні вирок суду першої інстанції був скасований після його перегляду в апеляційному порядку.
Що стосується доводів засудженого про можливість застосування статті 69-1 КК, оскільки він відшкодував шкоду та потерпіла сторона претензій до нього не має, а  також визнав вину та щиро розкаявся, то вони є необґрунтованими.
Так, відповідно до статті 69-1 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди), відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
У частині 1  статті 185 КК, за якою засуджено ОСОБА_5 , передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до шести місяців, обмеження волі на строк до п`яти років.
Скасовуючи вирок районного суду, апеляційний суд призначив покарання у виді арешту на строк 2 місяці з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, даних про застосування положень статті 75 КК, за якими засуджений належних висновків не зробив та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення. Пом`якшуючими покарання обставинами визнано щире каяття та відшкодування спричиненої шкоди, обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Ураховуючи наведене та те, що засудженому призначено покарання у виді арешту з альтернативно можливих у розмірі 2 місяці, то застосування статті 69-1 КК, за якою строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті,не потребується.
Що стосується доводів засудженого про незабезпечення його прав на захист під час апеляційного розгляду, оскільки його адвокат не брав активної участі під час судового розгляду, то вони є надуманими, оскільки йому роз`яснювалися його права відповідно до процесуального закону, в судах першої та апеляційної інстанцій він не заявляв клопотання про призначення йому захисника, а санкція статті кримінального закону, за якою він засуджений, не потребує обов`язкової його участі.
Таким чином, перевіркою матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила незаконності та необґрунтованості вироку апеляційного суду.
На підставі зазначеного касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а вирок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим.
Керуючись статтями  433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вирок Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу – без задоволення.  
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                     ОСОБА_3