ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 червня 2022 року 	м.Суми	

                                                               Справа №583/143/22 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/504/22
                                                                                        22-ц/816/584/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,
сторони:
скаржник – ОСОБА_1 , 
державний виконавець, бездіяльність якого оскаржується - державний виконавець Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Куц Олена Віталіївна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року, постановлену у складі судді Ільченко В.М., в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області, повний текст ухвали складено 28 січня 2022 року, 
та на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 року, постановлену у складі судді Ільченко В.М., в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області, повний текст ухвали складено 18 лютого 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Цуркана Віктора Івановича звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Куц Олени Віталіївни (далі – державний виконавець Куц О.В.), починаючи з 29 грудня 2021 року (не пізніше наступного робочого дня, коли стало відомо про обставини зупинення) по невчиненню дій із зупинення вчинення виконавчих дій (неприйняття відповідного процесуального рішення та невинесення відповідної процесуальної постанови) в межах виконавчого провадження №67603372 у строки не пізніше наступного робочого дня починаючи з 28 грудня 2021 року - з дня надходження до Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі – Охтирський ВДВС) ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2021 № 583/3136/21 (6/583/144/21) про зупинення виконання за виконавчим документом у вигляді судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року № 583/3136/21 (2-н/583/316/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» 4697,75 грн та 227 грн судового збору, а також стягнути судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвокатом.
Охтирський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 25 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Куц О.В. по невиконанню ухвали суду про зупинення виконання за виконавчим документом.
Стягнув з Охтирського ВДВС на користь ОСОБА_1 500 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Охтирський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 17 лютого 2022 року відмовив в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Цуркана В.І. про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду від 25 січня 2022 року в частині вирішення питання по судовим витратам на правничу допомогу у заниженому розмірі та з підстав порушення норм процесуального права при вирішенні питання про відшкодування судових витрат, просить ухвалу суду змінити в оскаржуваній частині та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського ВДВС на користь заявниці судові витрати за професійну правничу допомогу в розмірі фактично понесених судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі 2500 грн; питання по судовим витратам вирішити відповідно до вимог ст. 141 та ст. 382 ЦПК України шляхом стягнення на користь скаржниці судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського ВДВС.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що докази за правничу допомогу адвоката надані суду разом зі скаргою, тобто своєчасно. Актом приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу з детальним описом роботи та послуг адвоката чітко визначений обсяг правничої допомоги, та враховуючи домовленість і фактичну оплату в розмірі 2500 грн, за основу приймається фактично внесена сума оплати за правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн.
Наголошує на тому, що від інших учасників процесу заяви або клопотання про зменшення судових витрат, в т.ч. за правничу допомогу, не надходило.
Вважає, що суд відшкодував витрати на правничу допомогу у занадто заниженому розмірі.
На думку скаржниці, суд безпідставно послався на постанову Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17.
Вважає таке вирішення питання по судовим витратам за правничу допомогу створенням перешкод у доступі до правосуддя та безпідставним позбавленням права на справедливий суд, проявом дискримінації до учасника процесу.
Зазначає, що суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Наголошує на тому, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
В апеляційній скарзі на ухвалу суду від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Охтирського ВДВС на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 93 грн (поштові витрати за доведення скарг з додатками до інших учасників судового провадження); питання по судовим витратам вирішити відповідно до вимог 141 та ст. 382 ЦПК України шляхом стягнення на користь скаржниці судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського ВДВС.
Зазначає, що на виконання вимог ст. 183 ЦПК України скарга перед поданням до суду засобами поштового зв`язку була надіслана іншим учасникам судового провадження. Поштова кореспонденція надсилалася ОСОБА_1 особисто з відвідуванням поштового відділення та оплатою поштових послуг. Скарги з додатками були отримані учасниками судового провадження, що підтверджується поштовими відстеженнями за штрихкодовими ідентифікаторами. Суд прийняв скаргу та відкрив провадження без зауважень.
Вважає, що наявні підстави для стягнення з Охтирського ВДВС на користь скаржниці поштових витрат по направленню скарги з додатками іншим учасникам справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Куц О.В. по невиконанню ухвали суду про зупинення виконання за виконавчим документом – не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь скаржниці, суд першої інстанції виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На переконання суду дії щодо надання консультацій, правничої допомоги при підготовці скарг не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, що ставить під сумнів наведені у акті відомості щодо фактичних витрат часу. Крім того, стягнення з бюджетної установи таких витрат становить надмірний тягар для цієї установи, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Тому визначив до стягнення на користь ОСОБА_1 500 грн витрат на професійну (правничу) допомогу.
Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильних висновків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення в оскаржуваній частині.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат Цуркан В.І. (а. с. 25).
11 січня 2022 року між адвокатом Цурканом В.І. та Листопадовою Н.М. був укладений договір про правничу допомогу (а. с. 20). Згідно п. 16 сторони за даним договором дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору в розмірі 2500 грн одноразового внеску будь-яким платіжним способом або внесення готівкою безпосередньо адвокату. 
Згідно розрахункової квитанції форми №РК-1, ОСОБА_1 11 січня 2022 року здійснила оплату за надання правничої допомоги в розмірі 2500 грн (а. с. 21). 
Відповідно до акту приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 11 січня 2022 року, адвокат Цуркан В.І. попередньо витратив 3,10 год. свого часу на суму 3022,50 грн, та враховуючи домовленість і фактичну оплату в розмірі 2500 грн, за основу приймається фактично внесена сума оплати за правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн. Також було зазначено, що сторони дійшли згоди, що замовлення виконане в повному обсязі (а. с. 22-24). 
Відповідно до частин 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. 
Аналіз наведених норм частини 4 статті 137 ЦПК України, а також норм статті 141 цього Кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову; значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.
Так, гонорар адвоката Цуркана В.І. визначений у відповідності до умов договору про надання правових послуг від 11 січня 2022 року.
Матеріали справи також містять: розрахункову квитанцію форми №РК-1 від 11 січня 2022 року, акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 11 січня 2022 року.
За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінив витрати ОСОБА_1 з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі  № 916/1283/17 та від 06 березня 2019 року у справі №910/15357/17.
       Постановляючи 17 лютого 2022 року ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Цуркана В.І. про ухвалення додаткового рішення, а саме щодо стягнення з Охтирського ВДВС на користь ОСОБА_1 поштових витрат на направлення копії скарги з додатками іншим учасникам справи, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи заявницею було конкретизовано про необхідність вирішення питання в порядку ст. 141 ЦПК України про стягнення судових витрат саме на професійну правничу допомогу. Також суду не були надані належні та допустимі докази на підтвердження того, ким саме були понесені вказані в заяві витрати, заявницею не були дотримані приписи ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на користь скаржниці вказаних витрат, виходячи з наступного.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 4) ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Частинами 1 та 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
В даній справі, при зверненні до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Куц О.В., ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Цуркана В.І. ставила, зокрема, питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України шляхом стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу. Питання розподілу судових витрат, а саме щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було вирішено судом першої інстанції в ухвалі суду від 25 січня 2022 року.
Водночас, про стягнення на її користь витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме поштових витрат на направлення копій скарги з додатками іншим учасникам справи у сумі 93 грн, у попередньому розрахунку суми судових витрат скаржниця не заявляла, не дивлячись на те, що зі скаргою вона звернулася до місцевого суду через підсистему «Електронний суд» 12 січня 2022 року, а копії скарги з додатками відповідно до фіскальних чеків були направлені іншим учасникам справи 11 січня 2022 року.
У зв`язку з чим, з врахуванням приписів ч. 2 ст. 134 ЦПК України відсутні підстави для стягнення на її користь вказаних витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвал судом апеляційної інстанції, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції - без змін.  
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року в оскаржуваній частині та ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 01 липня 2022 року.

Головуючий -  	Т. А. Левченко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   С. С. Ткачук