П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2573/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Матущак В.В. 
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
21 червня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Курка О. П.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити ді, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення №968120135622 від 28.12.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, оформленого у формі листа №2200-0304-8/9099 від 25.01.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" в редакції від 16.12.1993;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби службу в збройних силах СРСР за період 18.05.1969 по 21.05.1971 та призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця по віку відповідно до частини 1 статті 37 Закону України від 16.12.1993 №723-XII "Про державну службу" у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.12.2021 №1096-Ф, починаючи з 24.12.2021, з урахуванням виплачених сум;
- постанову суду в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по ІІ групі інвалідності.
Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 від 15.08.1968 та від 13.05.2008 серії НОМЕР_1 , позивач працював на посадах державної служби та загальний стаж становить 37 років 2 місяці 23 дні, стаж державної служби становить 18 років 10 місяців.
24.12.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком у відповідності до статті 37 Закону України "Про державну службу".
Листом від 25.01.2022 відповідач повідомив, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.12.2021 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 у зв`язку із відсутністю права на такий вид пенсії.
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови в переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
01.05.2016 набув чинності Закон №889-VIII, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом N 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до статі 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію, відповідно до положень Закону України "Про державну службу", стало те, що на думку відповідача, позивач має лише 18 років 10 місяці стажу на посадах державної служби з необхідних 20 років.
При цьому, спірним між сторонами у даній справі є питання зарахування до стажу на посадах державної служби періоду проходження військової служби в Радянській Армії у період з 18.05.1969 по 21.05.1971.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ та управлінні НБУ) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування часу військової служби з 18.05.1969 по 21.05.1971 до стажу державної служби не зважаючи на те, що така посада не віднесена до посад державних службовців.
Суд зазначає, що віднесення періоду військової служби до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, є певною соціальною гарантією військовослужбовців, а тому повинна застосовуватись поряд із положенням Закону України "Про державну службу".
За таких обставин, оскільки позивач з урахуванням періодів військової служби має понад 20 років стажу державної служби, то відповідно має право на переведення його на пенсію за умовами Закону України "Про державну службу".
Стосовно аргументів пенсійного органу про те, що законодавець визначив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.06.2016, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, і норми, передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік 62 роки, стаж державного службовця і страховий стаж, суд зазначає, що такі доводи необґрунтовані, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.
Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 справа №687/545/17.
Враховуючи те, що ці висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, прийняті за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується підстав переведення позивача з пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця за статтею 37 Закону №3723-ХІІ, то висновок суду у справі, що розглядається, стосовно відсутності законодавчих передумов щодо досягнення певного віку при призначенні пенсії по інвалідності за Законом №3723-ХІІ узгоджується з вимогами законодавства.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у відповідності до частини 2 статті 2 КАС України, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV на пенсію за віком за статтею 37 Закону України "Про державну службу", діяло протиправно, чим порушило права позивача.
Додані до заяви довідка позивача складена відповідно до вказаної вище постанови та відповідає затвердженій формі. Позивач мав законне сподівання на переведення його на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII та здійснення нарахування та виплату пенсії в розмірі 60% заробітку, зазначеного в Довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, вислуга, ранг, надбавка за вислугу років) №1096-Ф від 08.12.2021. Отже, вказане спірне рішення не відповідає зазначеним нормам, протиправне та підлягає скасуванню.
Щодо вимоги позивача здійснити виплату пенсії державного службовця з 24.12.2021, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" звернувся до пенсійного органу 24.12.2021, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись саме з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 24.12.2021.
Також суд звертає увагу на те, що за змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по зразковій справі №822/524/18 належним способом захисту прав позивача в таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.
Як наслідок, необхідно зобов`язати відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу з 24.12.2021 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, вислуга, ранг, надбавка за вислугу років) №1096-Ф від 08.12.2021.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Шидловський В.Б.