ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року 
м. Київ

справа № 560/937/19
адміністративне провадження № К/9901/31618/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року  (суддя Ковальчук О.К.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року (колегія суддів: Сапальова Т.В., Залімський І.Г., Мацький Є.М.) у справі №560/937/19 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду, Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
В березні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Хмельницького апеляційного суду, Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області про:
визнання протиправною бездіяльності Хмельницького апеляційного суду, яка полягає у відмові зарахувати з 05 серпня 2018 року стаж роботи на посадах стажиста Кам`янець-Подільського міського суду з 01.08.1990 по 01.08.1991, юрисконсульта Кам`янець-Подільського об`єднання орендних колективів громадського харчування з 02.08.1991 по 01.04.1992, адвоката Хмельницької обласної колегії адвокатів з місцем роботи в Кам`янець-Подільській юридичній консультації з 04.04.1992 по 04.01.1993, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років в розмірі 70% посадового окладу судді, та у відмові видати копію розрахунку (перерахунку) стажу роботи, що дає право на доплату за вислугу років з 05 серпня 2018 року в розмірі 70% посадового окладу судді; 
бездіяльності ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області, яка полягає у відмові видати довідку про суддівську винагороду судді з 05 серпня 2018 року з аналогічним стажем роботи для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням доплати за вислугу років в розмірі 70% посадового окладу судді; 
зобов`язання Хмельницького апеляційного суду з 05 серпня 2018 року зарахувати стаж роботи на посадах: стажиста Кам`янець-Подільського міського суду з 01.08.1990 по 01.08.1991; юрисконсульта Кам`янець-Подільського об`єднання орендних колективів громадського харчування з 02.08.1991 по 01.04.1992, адвоката Хмельницької обласної колегії адвокатів з місцем роботи в Кам`янець-Подільській юридичній консультації з 04.04.1992 по 04.01.1993, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років в розмірі 70% посадового окладу судді, та видати копію розрахунку (перерахунку) стажу роботи, що дає право на доплату за вислугу років з 05 серпня 2018 року в розмірі 70% посадового окладу судді; 
зобов`язання Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області видати довідку про суддівську винагороду судді з 05 серпня 2018 року з аналогічним стажем роботи для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з доплати за вислугу років в розмірі 70% посадового окладу судді.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019,  в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Касаційну скаргу обгрунтовано тим, що помилковим є висновок судів, що положення щодо зарахування (перерахунку) стажу, досвіду роботи (професійної діяльності) на посаді судді здійснюється з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 №2509-VIII, тобто з 05.08.2018, а оскільки позивач пішов у відставку до прийняття даного закону, тому норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, не застосовується. Згідно із Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді вперше) при обранні суддів вперше до Верховного Суду України, обласного суду міг бути громадянин України, який досяг на день обрання 30 років, мав вищу юридичну освіту та стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше як п`ять років і володіє державною мовою. Ці вимоги закону при обранні позивача суддею обласного суду вперше були дотримані. Відповідно до статті 7 Закону №1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професіональної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді вперше. Зважаючи на викладене, у зв`язку з набранням чинності Закону України від 07.06.2018 №  2447-VIII «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи професійної діяльності, вимога щодо якої визначена законом та надає право на призначення на посаду судді.
Ухвалою Верховного Суду від 21.11.2019 відкрито касаційне провадження.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач Хмельницький апеляційний суд просить відмовити в задоволення касаційної скарги, а судові рішення  залишити без змін. 
У зв`язку з відсутністю клопотань про участь в судовому засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено, що Рішенням 14 сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів XXI скликання від 25.12.1992 №11 ОСОБА_1 обраний народним суддею Кам`янець-Подільського міського народного суду.
Постановою Верховної Ради України від 26.12.2002 № 413-IV позивач обраний на посаду судді Апеляційного суду Хмельницької області безстроково.
Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VIII позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом голови Апеляційного суду Хмельницької області від 16.09.2016 №17/05-03/ з 16.09.2016 позивач відрахований зі штату Апеляційного суду Хмельницької області.
30.09.2016 набрав чинності закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII), статтею 137 якого передбачені види діяльності, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12.07.2018  № 2509-VIII, який набрав чинності 05.08.2018, стаття 137 Закону №1402-VIII доповнена частиною 2, відповідно до якої до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
20.11.2018 позивач звернувся до відповідачів із заявами про перерахунок його стажу роботи, що дає право на доплату за вислугу років відповідно до частини 2 статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у розмірі 70% посадового окладу судді.
У цих зверненнях позивач, посилаючись на статтю 8 Закону СРСР №328-1 від 04.08.1989 "Про статус суддів в СРСР", діючого на час призначення позивача на посаду судді, відповідно до якої стаж який давав право на призначення на посаду судді складав 2 роки, просив зарахувати до стажу, що дає право на виплату надбавки за вислугу років, стаж на посадах стажиста Кам`янець-Подільського міського суду з 01.08.1990 по 01.08.1991, юрисконсульта Кам`янець-Подільського об`єднання орендних колективів громадського харчування з 02.08.1991 по 01.04.1992, адвоката Хмельницької обласної колегії адвокатів з місцем роботи в Кам`янець-Подільській юридичній консультації з 04.04.1992 по 04.01.1993.
Листами від 21.11.2018 №01-11/9 Хмельницький апеляційний суд та від 17.12.2018 №11-02/66/18 Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Хмельницької області в задоволенні заяви позивача відмовили.
Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд,  виходив з того, що передбачені частиною другою статті 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ( далі - Закон № 1402-VIII) положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №  2509-VIII від 12.07.2018 (далі - Закон №2509-VIII), тобто з 05 серпня 2018 року. З огляду на те, що позивач реалізував своє право на відставку до внесення змін Законом №2509-VIII (грудень 2016 року), в розумінні статті 58 Конституції України, положення частини другої статті 137 Закону №1402-VIII не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Ключовим питанням у цій справі є те, чи має позивач право на зарахування до стажу роботи на посаді судді додаткових двох років роботи у сфері права, якщо право на відставку такий реалізував до набрання чинності частини другої статті 137 Закону №1402-VIII, в редакції Закону №2509-VIII.
Закон №1402-VIII визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Відповідно до частини першої статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Згодом Законом №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності з 05.08.2018,  у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» статтю 137 Закону №1402-VIII було доповнено частиною другою наступного змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Отже, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.
У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - «переживаючої» (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.
Водночас, прямої вказівки на те, що норми частини другої статті 137 Закону №1402-VIII застосовуються до осіб, які реалізували своє право на відставку до 05.08.2018 цей Закон не містить. Відповідно передбачені частиною другою статті 137 Закону   №1402-VIII положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді застосовуються з дати набрання чинності Законом №2509-VIII, тобто з 05.08.2018.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №520/11431/18.
Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Пункт 34 розділу XII доповнено абзацом четвертим згідно із Законом України «Про вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VIII, який набрав чинності з   05 січня 2017 року.
Водночас важливою являється та обставина, що позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області у зв`язку із виходом у відставку у вересні  2016 року, тобто в період, коли такої норми Закону №1402-VIII не існувало.
Таким чином, положення абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII також не врегульовують спірні правовідносин, а отже не можуть застосовуватися судом при вирішенні цієї справи.
Також у спільному листі Голови Вищої ради правосуддя, в.о. Голови Верховного Суду, Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в.о. Голови Ради суддів України, Голови Державної судової адміністрації України, Ректора Національної школи суддів України від 05 листопада 2018 року №  41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» надано роз`яснення щодо зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді.
У вказаному листі наголошено, що передбачені  частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII, тобто з 05 серпня 2018 року.
Отже, Суд вважає неправильним тлумачення позивачем змісту цього роз`яснення.
Так, на момент обрання позивача на посаду судді вперше діяв Закон №328-I .
Відповідно до положень статті 8 Закону №328-I народним суддею може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.
Проте Закон №328-I не передбачав обчислення стажу на посаді судді та припинив застосовуватися на території України з 10.02.1992 у зв`язку із прийняттям Закону України  від 15 грудня 1992 року N    2862-XII «Про статус суддів».
На момент звільнення позивача у відставку та відрахування зі штату Апеляційного суду Хмельницької області  (вересень   2016 року) діяли норми Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI).
Відповідно до частини першої статті 64 Закону №2453-VI на посаду судді може бути рекомендований громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Частиною першою статті 131 цього Закону визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Отже, чинними на момент обрання та звільнення позивача у відставку нормами законодавства не було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді стажиста народного судді, юрисконсульта та адвоката у зазначені вище періоди.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто частина друга статті 137 Закону №1402-VIII.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №620/536/19, від 17.09.2021 у справі №824/301/20-а, від 30.09.2021 у справі №243/6450/17 та від 23.11.2021 у справі № 280/5617/18, і колегія суддів не вбачає підстав відступати від таких.
Колегія суддів відхиляє посилання позивача, викладені у касаційній скарзі, на необхідність врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, сформованих у постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 та у рішенні Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/140/19, оскільки обставини, що виникли у межах спірних правовідносин, не є подібними до тих, які суди встановили під час розгляду цих справ, зокрема, позивачі у цих справах на момент виникнення спірних правовідносин перебували на посадах суддів та здійснювали правосуддя, натомість ОСОБА_1 є суддею у відставці.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ухвалені із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                          А.І. Рибачук

                                                                                          С.Г. Стеценко