ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 420/13624/21
адміністративне провадження № К/9901/43791/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року (головуючий суддя -Токмілова Л.М.)
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року (головуючий суддя - Косцова І.П., судді: Осіпов Ю.В., Скрипченко В.О.)
у справі №420/13624/21 
за позовом ОСОБА_1 
до Командування Військово Морських Сил Збройних Сил України, 
третя особа: Інститут Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія»,
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1.          02 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України щодо нерозгляду заперечень про зарахування окремих періодів його військової служби у пільговому обчисленні;
- визнати протиправним його звільнення з лав Збройних Сил України Командуванням Військово - Морських Сил Збройних Сил України до розгляду спірного питання про зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні;
- зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України поновити його на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді з подальшим розглядом питання щодо зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні.
2.          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду належним чином оформленого адміністративного позову та заяви про поновлення пропущеного строку з доказами поважності причин його пропуску.
3.          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено; позов повернуто позивачу.
4.          У поданій касаційній скарзі позивач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.
5.          Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
6.          Повертаючи позовну заяву у зв`язку з неусуненням її недоліків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не виконано вимог ухвали суду, а саме не наведено обставин та не надано відповідних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про виникнення об`єктивних перешкод в реалізації позивачем права на звернення до суду за захистом прав у спірних правовідносинах в межах строку звернення до суду, установленого законом, а наведені причини пропуску строку є неповажними.  
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
7.          Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм процесуального права, а тому підлягають скасуванню.
8.          В касаційній скарзі скаржник зазначає виклад обставин та обґрунтування по суті заявлених вимог. 
9.          Серед іншого вказує, що звертаючись до суду з позовом заявляв декілька клопотань з різних підстав, наводив різні аргументи, аби поновити строк звернення до суду, розраховуючи на визнання поважності хоча б одного з них.
10.          Зокрема, вказував, що на час подання позовної заяви з ним не було проведено остаточного розрахунку, а саме не виплачено індексацію грошового забезпечення. 
11.          У зв`язку з чим, скаржник наполягає, що місячний строк звернення до суду починається з дати повного розрахунку 31 серпня 2021 року, а також вказує на рішення суду у справі №420/59598/21, яке на той час вже вступило в законну силу, але ще не було виконаним, і по якому йому належало виплатити недоплачену індексацію.
12.          Наголошував, що сума не проведення повного розрахунку з ним, не має разового та компенсаційного характеру, а має характер складової плати за виконану роботу, якою є індексація грошового забезпечення.   
13.          Однак, суд першої інстанції його доводи відхилив, а позов повернув. Апеляційний суд також не взяв до уваги наведені ним аргументи та залишив його апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.          
14.          Посилаючись на положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на порушення судами попередніх інстанцій його права на доступ до суду.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ 
15.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
16.          Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України, та посилання позивача на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.
17.          На стадії касаційного провадження спірним є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.
18.          Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права в частині дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом, необхідно вказати таке.
19.          Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
20.          Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
21.          Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).
22.          Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
23.          Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
24.          Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України). 
25.          Верховний Суд зауважує, що інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності в адміністративно-процесуальних відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
26.          Водночас строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за захистом своїх прав і законних інтересів.
27.          Вказані висновки неодноразово були застосовані Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 17 липня 2019 року у справі №821/2004/17 та від 20 травня 2020 року у справі №826/14598/16.
28.          Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Одночасно протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
29.          У справі, що розглядається, судами встановлено, що 02 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України щодо нерозгляду заперечень про зарахування окремих періодів його військової служби у пільговому обчисленні;
- визнати протиправним його звільнення з лав Збройних Сил України Командуванням Військово - Морських Сил Збройних Сил України до розгляду спірного питання про зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні;
- зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України поновити його на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді з подальшим розглядом питання щодо зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні.
30.          Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху та надаючи позивачу строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду належним чином оформленого адміністративного позову та заяви про поновлення пропущеного строку з доказами поважності причин його пропуску, виходив з того, що позивачем до позовної заяви не додано заяву про поновлення пропущеного строку з доказами поважності причин його пропуску. Крім того, зазначив, що позивачем у позові заявлена вимога про визнання протиправною бездіяльності Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України щодо не розгляду заперечень про зарахування окремих періодів військової служби ОСОБА_1 у пільговому обчисленні - тоді як, вказані заперечення відсутні у матеріалах доданих до позовної заяви. Разом з тим, суд зазначив, що наявний розрахунок №59/20 вислуги років військовослужбовця на пенсію, в якому на зворотному боці вказано про ознайомлення ОСОБА_1 і зазначено про незгоду із нарахуванням вислуги років на пільгових умовах. Вказаний розрахунок підписаний 17 червня 2020 року позивачем. 
31.          На виконання вимог ухвали суду від 09 серпня 2021 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що в даному випадку слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду встановлений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки він не оскаржує звільнення зі служби, а оскаржує бездіяльність посадових осіб під час обрахування його вислуги років у пільговому обчисленні.
32.          Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо не правильного обрахунку окремих періодів військової служби та поновлення його на посаді, які є вимогами з питань проходження громадянами публічної служби та звільнення з неї. В матеріалах справи наявний витяг з наказу №174 від 22 червня 2020 року про звільнення з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Також, позивач додав копію рапорту від 12 червня 2020 року яким повідомив про своє небажання продовжувати військову службу і просить клопотати про звільнення з лав Збройних Сил України «у зв`язку із закінченням строку дії контракту на проходження військової служби». Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок вислуги років позивача, з яким, останній ознайомився 17 червня 2020 року, однак не погодився з ним і зробив відповідний запис на звороті зазначеного розрахунку та засвідчив його своїм підписом. 
33.          Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що при зверненні з вказаною позовною заявою позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.
34.          При цьому, суди звернули увагу, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа №420/6846/21 за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України, третя особа: Інститут Військово - Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія", в якій позивач просив: визнати протиправною бездіяльність Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України щодо не розгляду заперечень про зарахування окремих періодів військової служби позивача ОСОБА_1 у пільговому обчисленні; визнати протиправним передчасне (до розгляду спірного питання про зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні) звільнення з лав Збройних Сил України Командуванням Військово - Морських Сил Збройних Сил України позивача ОСОБА_1 ; зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України поновити позивача ОСОБА_1 на військовій службі на попередній або за згодою позивача на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді з подальшим розглядом питання щодо зарахування позивачу окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні.
35.          За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов законного та обґрунтованого висновку, що обставини, вказані позивачем, не свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, адже вони не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежали від волевиявлення позивача, а також не пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом. А відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду.
36.          Ураховуючи те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, повернув позовну заяву позивачу.  
37.          Доводи скаржника про те, що місячний строк звернення до суду має обраховуватись з дати повного розрахунку є помилковими, оскільки нездійснення розрахунку з позивачем ніяким чином не впливає на правильність обрахунку його вислуги років. 
38.          Водночас, Верховний Суд звертає увагу на те, що зміст позовних вимог та обґрунтування позивача зводяться фактично до незгоди з розрахунком вислуги років при звільненні, тому в даному випадку початок перебігу місячного строку для звернення до суду з вказаними вимогами починається саме з дати, коли позивач ознайомився зі змістом розрахунку вислуги років.
39.          Що стосується доводів скаржника про порушення судами попередніх інстанцій його права на доступ до суду, передбаченого Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.
40.          Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (заява № 17160/06 та заява № 35548/06), пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» (заява № 377/02).
41.          У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України» (заява №6778/05) ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.
42.          Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
43.          Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та повернення позовної заяви.
44.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
45.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 356 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі №420/13624/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                                     М.В. Білак

 О.А. Губська

                                                                                                    О.В. Калашнікова