ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №  596/1066/20	Головуючий у 1-й інстанції   Цвинтарна Т.М. 	
Провадження № 22-ц/817/510/22 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Шевчук Г. М., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 596/1066/20 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2022 року, ухваленого суддею Цвинтарною Т.М., повний текст рішення виготовлено 01 березня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
       у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 99490 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
       В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 серпня 2017 року о 15 год. 30 хв. на автодорозі Т-20-02 сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті зіткнення двох транспортних засобів, а саме, за участю автомобіля марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з НОМЕР_2 , р.н., під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "OPEL Vektra", р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП належному йому транспортному засобу «OPEL Vektra», д.н.з. НОМЕР_3 , заподіяно механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки на суму 148179,04 гривень, що перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом серії АК № 4294286 від 19.06.2017 року.
       На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «OPEL Vektra», р.н. НОМЕР_3 , була застрахована у відповідача ПАТ «Страхова компанія «Уніка» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1035592 від 17.10.2016 року. Розмір франшизи - 0 грн..
       Відповідальність водія ОСОБА_2 - третьої особи на стороні відповідача застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 4294286, від 19.06.2017 року.
       Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП .
       Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 березня 2020 року залишено без змін постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2019 року, якою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
        05 січня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування за його пошкоджений транспортний засіб в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору.
       10 січня 2018 року аварійним комісаром ПАТ «Страхова компанія «Уніка» було проведено огляд пошкодженого автомобіля «OPEL Vektra», д.н.з НОМЕР_3 , що підтверджується протоколом огляду колісного транспортного засобу від 10 січня 2018 року та 11 січня 2018 року складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного автомобіля, згідно якого цей збиток становить 148179,04 грн..
       Страховиком ПАТ «Страхова компанія «Уніка» будь-яких виплат йому не було проведено та повідомлень про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування від останнього йому теж не надходило.
       Однак, 26 липня 2019 року відповідач ПАТ «Страхова компанія «Уніка» направила йому листа за № 4453 згідно якого повідомила про відсутність підстави для подальшого врегулювання заявленої ним події в рамках ПВЗ та рекомендувало звернутися за відшкодуванням завданої йому шкоди до страховика, в якого застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи.
       Вважає, що дії ПрАТ «СК «Уніка» в даному випадку суперечать статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяння життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. 
       Окрім того вважає, що такі дії страховика не відповідають вимогам статей 979, 988 ЦК України, оскільки ПрАТ СК «Уніка», як сторона (страховик) за договором страхування не виконала своїх зобов`язань при настанні ДТП (страхового випадку) по наданню послуг та не виплатила йому (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), як це передбачено змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36 ). 
       Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Уніка", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - задоволено.
       Стягнуто з ПрАТ "СК "Уніка" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 99 490 грн.
       В апеляційній скарзі представник ПрАТ "СК "Уніка" адвоката Бортник Л.В. просить скасувати рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що судом першої інстанції не було враховано та не надано правової оцінки положенням вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами цього спеціального Закону та Полісом № АК/1035592.
       У даній справі цивільно-правова відповідальність страхувальника за Полісом, укладеним з ПрАТ "СК "Уніка" не настала, а навпаки - настала відповідальність іншого учасника пригоди. Тобто, належним відповідачем у справі має бути саме ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта", так як вона застрахувала цивільну-правову відповідальність особи, яка винна у заподіянні збитків позивачу.
       Водночас, на момент врегулювання зазначеної події та встановлення винної особи, ПАТ НАСК "ОРАНТА" вже вийшло з Угоди про пряме врегулювання збитків. Так, відповідно до Протоколу спільного засідання Ради з питань прямого врегулювання збитків та загальних зборів учасників Угоди МТСБУ № 21/2018 від 05.11.2018 року, визначено дату припинення участі ПАТ НАСК "Оранта" в Угоді про пряме врегулювання збитків - 30.11.2018 року.
       Таким чином, оскільки страховий випадок відповідно до Поліса АК/1035592, не відбувся, відповідач не мав правових підстав виплачувати страхувальнику за полісом ОСОБА_1 страхове відшкодування.
       Задоволення судом позовної вимоги щодо стягнення з ПрАТ "СК "Уніка" страхового відшкодування за настання цивільно-правової відповідальності особи, відповідальність якого застраховано в іншій компанії є нівелювання сенсу страхування цивільно-правової відповідальності взагалі. Адже кошти, стягнуті судом, ПАТ НАСК "Оранта" відповідачу не відшкодує, адже розрахункові сесії з кінця 2018 року не проводяться у зв`язку з тим, що Оранта не є у часником Угоди про пряме врегулювання збитків.
       Слід також підкреслити, що зазначена Угода не є законодавчим, нормативним актом тощо, тому суд мав керуватися при ухваленні рішення виключно спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини - Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме ст. ст. 6, 22 та ін.
        ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу представника ПрАТ "СК "Уніка" адвоката Бортник Л.В. у якому зазначив, що на момент звернення із заявою про відшкодування 05.01.2018 року його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована згідно поліса № АК/1035592 від 2017 року в ПрАТ СК "Уніка" і діяла Угода про пряме врегулювання збитків, тому заява про страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб OPEL Vektra реєстраційний номер НОМЕР_3 була подана відповідно до вимог ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
       10.01.2018 року аварійним комісаром ПрАТ СК "Уніка" ОСОБА_4 було проведено огляд пошкодженого автомобіля OPEL Vektra реєстраційний номер НОМЕР_3 та складено звіт про визначення вартості матеріального збитку у сумі 148179,04 грн.
       Однак, незважаючи на встановлені строки, які зазначені ст. ст. 36, 36.2 Закону України Про ОСЦВВНТЗ, а також підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, що наведені у ст. 37 Закону - страховик не приймає рішення про виплату страхового відшкодування, чи вмотивоване рішення про відмову такої виплати, а направляє йому листа Вих № 4453 від 26.07.2019 - коли пропущено строки звернення за виплатою - в якому рекомендується звернутися до страховика винної особи ПАТ НАСК "Оранта".
       Таким чином, відповідач ПрАТ СК "Уніка" зайняла правову позицію, що суперечить Закону України "Про ОСЦВВНТЗ", Закону України "Про страхування", ЦК України та судовій практиці, що узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..
       Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
       Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481 грн.
       Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
       Ціна позову у цій справі становить 99 490 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 =248 100 грн).
       Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом встановлено, що 15 серпня 2017 року на автодорозі сполученням с. Личківці - смт. Гусятин, Гусятинського району Тернопільської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_4 з причепом ПР КАМА 500 СЛУЧ, р.н. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «OPEL Vectra», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого вказані автомобілі та причеп зазнали механічних пошкоджень.
       18 жовтня 2016 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ПрАТ "СК "Уніка" було укладено було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1035592. Предметом страхування за полісом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Opel д.р.н. НОМЕР_3 . Строк дії вказаного полісу до 17.10.2017 року (т. 1 а.с. 13).
       Згідно п. 4 вказаного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн..
       На момент ДТП у водія автомобіля «ВАЗ-2107» р.н. НОМЕР_4 гр. ОСОБА_2 діяв поліс ОСЦВВНТЗ серії АК № 4294286, укладений в ПАТ «HACK «Оранта» (т. а.с.51). 
       Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 березня 2020 року, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення( т. 1 а.с.6-8). 
       05 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про страхове відшкодування за його пошкоджений транспортний засіб в зв`язку з вищезгаданою дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. ( т. 1 а.с. 15). 
       10 січня 2018 року аварійним комісаром ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було проведено огляд пошкодженого автомобіля «OPEL Vektra», д.н.з НОМЕР_3 , що підтверджується протоколом огляду колісного транспортного засобу від 10 січня 2018 року та 11 січня 2018 року складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного автомобіля, згідно якого цей збиток становить 148179,04 грн (т. 1 а.с. 16-48). 
       Страховик - ПрАТ «СК «УНІКА» направив позивачу ОСОБА_1 листа (Вих.№4453 від 26.07.2019 року) у змісті якого повідомляє:
       «ПАТ «СК «Уніка» було розглянуто вашу заяву від 03.01.2018 р. (справа №00233733) щодо здійснення страхового відшкодування шляхом прямого врегулювання, у зв`язку з пригодою, яка сталася 15.08.2017 р. за участю забезпеченого транспортного засобу «Opel VECTRA», д.р.н. НОМЕР_3 (Поліс ОСЦПВ №АК/1035592), повідомляє наступне:
       Згідно пункту 1.1. розділу 1 положенню Президії МТСБУ (моторне (транспортне) страхове бюро України) про пряме врегулювання від 10.03.2016 року протокол 376/2016 зазначено, що пряме врегулювання збитків (ПВЗ) - це виконання страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, обов`язків страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідальної особи за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого.
       Згідно наданої інформації з ПАТ «HACK «Оранта» у ПрАТ «СК «Уніка» відсутні підстави для подальшого врегулювання заявленої Вами події в рамках ПВЗ, та рекомендуємо Вам звернуться за відшкодуванням заподіяної Вам шкоди до страховика в якій застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи» (т. 1 а.с. 49). 
       Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про ОСЦВВНТЗ») є спеціальним законом, який має пріоритет над загальним, оскільки відповідно до преамбули зазначеного Закону саме цей закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 
       Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
       Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статей 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
       Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» визначено, що: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».
       З 01 грудня 2016 року в Україні почала діяти система прямого врегулювання збитків за договорами «Автоцивілки». Угоду про пряме врегулювання підписали представники 17 страхових компаній-учасників МТСБУ: «АХА Страхування», «Арсенал Страхування», «ПЗУ Україна», «Вусо», «У АСК Аска», «Оранта», «Просто-страхування», «Уніка», «Провідна», «Інго Україна», «Універсальна», «Міжнародна СК», «Кредо», «Аско- Донбас Північний», «Колоннейд Україна», «Брокбізнес», CO «Іллічівське». Спільна частка страховиків складає більше 50% ринку ОСЦПВ.
       В рамках прямого врегулювання потерпілий в ДТП отримав можливість вибору страховика, що врегульовуватиме його страховий випадок. У зв`язку із чим потерпілий може звернутись, як до страхової компанії винуватця в ДТП, так і до страховика, з яким сам потерпілий уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (надалі - ОСЦПВ).
       При цьому, пряме врегулювання збитків можливе за наступних умов: ДТП сталося за участю виключно двох транспортних засобів, та є контактним (наявне зіткнення) незалежно від наявності або відсутності потерпілих, яким нанесено шкоду життю та здоров`ю; обидва водії мали дійсні на момент ДТП поліси ОСЦПВ, видані страховими компаніями, які є учасниками системи прямого врегулювання.
       Статтею 33 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» визначено дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). 
       Зокрема п. п. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу».
       Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
       Частиною 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору та на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
       Зважаючи на те, що на момент ДТП між ПАТ «HACK «Оранта» та ПрАТ «СК «Уніка» діяла угода про пряме врегулювання збитків, водій автомобіля «Ореl-Vectra», р.н. НОМЕР_3 гр. ОСОБА_1 , який був учасником ДТП та як згодом виявилось потерпілим, 05.01.2018 року звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про страхове відшкодування в рамках ст. 35 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ».
       Пунктом 36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» передбачено, що «страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності-документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
       Статтею 37 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» передбачено підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) а саме:
- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;
- вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);
- невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;
- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
       Пунктом 37.2. ст. 37 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» визначено про те, що рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
       Також, судом встановлено, що ПрАТ «СК «Уніка» надаючи відповідь 26.07.2019 року на заяву про страхове відшкодування подану гр. ОСОБА_1 від 03.01.2018 року по страховій події, що мала місце 15.08.2017 року ПрАТ «СК «Уніка» порушила строки розгляду таких заяв та строк прийняття рішень щодо виплати страхового відшкодування визначених ст. 36 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ», а також в порушені ст. 37 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» ПрАТ «СК «Уніка» не вказала жодної причини, відмови у виплаті страхового відшкодування (регламентованої виплати) визначених даною статтею цього закону.
       ПАТ «HACK «Оранта», як один із учасників та підписантів угоди про пряме врегулювання, подало до МТСБУ заяву про вибуття із угоди прямого врегулювання збитків за договорами «Автоцивілки» лише 30.11.2018 року та здійснила припинення прийому заяв від потерпілих по даній системі (програмі) лише з 27.10.2018 року, що у свою чергу свідчить про те, що як на момент ДТП - 15.08.2017 року так і на день подання позивачем заяви про страхове відшкодування від 03.01.2018 року до ПрАТ «СК «Уніка» між страховиками (ПАТ «HACK «Оранта» та ПрАТ «СК «Уніка») діяла угода про пряме врегулювання збитків.
       Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» було порушено строк протягом якого здійснюється прийняття рішень щодо виплати страхового відшкодування, який передбачений пунктом 36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ», а саме: «не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування».
       При цьому зазначений у пункті 37.1.4 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» строк є присіяним і поновленню не підлягає.
        Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 465/6315/16-ц.
       Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
       Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків ст. 11 ЦК України визначає договори та інші правочини.
       Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
       Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.
       Згідно з вимогами ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
       Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
       В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.
       Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
       Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст. 79 ЦПК України)
       Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України . 
       Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
       Проаналізувавши матеріали справи та врахувавши вище викладені норми законодавства, суд першої інстанції правильно прийшов до переконання щодо задоволення позовних вимог позивача, оскільки останній діяв в межах умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК /1035592 (полісу). 
       Посилання представника апелянта на те, що належним відповідачем у справі має бути ПАТ "НСК "Оранта" не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищезгаданими доказами наявними у матеріалах справи та нормами чинного законодавства.
       Наведені в апеляційній скарзі доводи, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
       Судові витрати у вигляді сплати судового за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
       Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" - залишити без задоволення.
       Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2022 року - без зміни.
       Судові витрати у вигляді сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 01 червня 2022 року.

Головуюча                                                                        Т.С. Парандюк
Судді:                                                                        С.І. Дикун
                                                                               Г.М. Шевчук