ПОСТАНОВА 
Іменем України

07 червня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/592/22
провадження № 22-ц/4809/656/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2022 року у складі судді Шевченко І. М. і

В С Т А Н О В И В :

 
В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення навчання останнім, тобто до 30 червня 2023 року.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2002, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року розірвано. 
Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Починаючи з грудня 2015 року з відповідача в примусовому порядку стягувалися аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, а ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилося вісімнадцять років, проте, він продовжує навчання та є студентом третього курсу Кропивницького будівельного фахового коледжу денної форми навчання.
Оскільки ОСОБА_3 продовжує навчання, він потребує додаткових витрат на придбання продуктів харчування, одягу, взуття, наукової літератури, канцелярських товарів, оплату проїзду до місця навчання та інтернету.
Враховуючи те, що син ОСОБА_1 проживає разом із позивачем, перебуває на її утриманні та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.02.2022 до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2023.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі в сумі 908 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що син сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання Кропивницького будівельного фахового коледжу, не працює та знаходиться на утриманні матері.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд першої інстанції також виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2022 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.02.2022 та до закінчення сином начання, тобто до 30.06.2023.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, мала місце недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, а саме рішення суду першої інстанціх ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Позивач ввела в оману суд, щодо наявності в сторін лише одного сина, адже ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також мають спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яку з відповідача щомісячно стягуються аліменти.
Крім того, ОСОБА_1 не зазначила, що на утриманні відповідача також перебуває дружина ОСОБА_6 та їх з нею спільний син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач є інвалідом ІІІ групи, у зв`язку з трудовим каліцтвом, а інших доходів не має.
ОСОБА_2 зазначає, що оскільки позивач ввела в оману суд щодо кола осіб, щодо яких дані правовідносини впливають на забезпечення прав і охоронюваних законом інтересів, до участі у справі необхідно залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , яка є дружиною відповідача та представником малолітнього сина - ОСОБА_7 .
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2022 року без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 , згідно довідки вих. № 16 від 27.01.2022, виданої Кропивницьким будівельним фаховим коледжем, є студентом групи Б-31 ІІІ курсу денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання Кропивницького будівельного фахового коледжу, не працює та знаходиться на утриманні матері, а розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Проте, з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, що підлягають стягненню, погодитись не можна, з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно достатті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198,199цьогоКодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Згідно зістаттею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
В силу положень частини третьоїстатті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно достатті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно зістаттею 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до частини першоїстатті 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються нормистатті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, в тому числі яка продовжує навчання.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 05 жовтня 2002 року у Центральному відділі реєстрації громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 596 (а. с. 4-5).
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2015 року підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).
Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 49651398 від 16.12.2015 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).
Частиною 3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Оскільки матеріали справи не містять підтверджень того, що позивач після досягнення сином повноліття зверталась до суду з позовом про визначення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , враховуючи положення ч. 3 ст. 183 СКУкраїни, на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття.
ОСОБА_3 , згідно довідки вих. № 16 від 27.01.2022, виданої Кропивницьким будівельним фаховим коледжем, є студентом групи Б-31 ІІІ курсу денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а. с. 8).
Згідно довідки Квартального комітету № 3 Подільського району м. Кропивницького від 13 січня 2022 року № 10 ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а разом з нею проживає та зареєстрований син ОСОБА_3 , 2004 року народження. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а. с. 9).
Разом з апеляційною скаргою відповідачем було надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 01 червня 2016 року, згідно якої ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 (а. с. 33).
Копією скідотцва про народження серії НОМЕР_3 від 11 листопада 2020 року, якою підтверджується, що у відпвідача та його дружини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син - ОСОБА_7 (а. с. 32).
Оскільки обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, існували і на час ухвалення рішення судом першої інстанції, та враховуючи інтереси всіх дітей ОСОБА_2 , суд вважає, що вони мають виключне значення для правильного вирішення справи, а тому ухвалив долучити до матеріалів справи вказані докази.
Схожі за змістом висновки викладені впостанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20).
З аналізу наданих сторонами доказів вбачається, що повнолітній син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у Кропивницькому будівельному фаховому коледже на денній формі навчання, термін навчання становить з 01 вересня 2019 року до 30 червня 2023 року, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.
ОСОБА_1 не заперечує проти спалти аліментів на користь сина ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) щомісячно, є особою працездатного віку, не надав суду доказів, що він не має можливості надавати допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, сплачує аліменти на утримання спільної з позивачем доньки та на його утриманні перебуває малолітній син від іншого шлюбу.
За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи та, враховуючи інтереси повнолітнього сина, для благополуччя та повноцінного розвитку якого необхідним є забезпечення його коштами одним із батьків, суд приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості,  обгрутованим буде стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2022 року та до закінчення ним навчання,тобто до 30.06.2023.
Схожі за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 (провадження № 61-11448св21), від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).
Суд апеляційної інстанції, установивши, що син відповідача перебуває на утриманні позивача та продовжує навчатися, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина.
Разом з ним, неповно з`ясувавши обставини справи, зокрема, щодо сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також враховуючи, що на утриманні відповідача також знаходиться малолітній син, що має суттєве значення для вирішення справи, дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру аліментів.
А тому, обґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач ввела в оману суд, щодо наявності сторін лише одного сина, адже ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також мають спільну доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яку з відповідача щомісячно стягуються аліменти.
Крім того, необґрунтованими є посилання суду першої інстанції та не можуть бути задоволенні вимоги апеляційної скарги в частині стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ОСОБА_3 є повнолітнім та відповідно до ст. 6 СК України не є дитиною, а тому до правовідносин, що склалися між сторонами не можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 182 СК України.
Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, у зв`язку з трудовим каліцтвом, а інших доходів не має, адже згідно наданої ОСОБА_2 копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 термін його дії закінчився 31.05.2021 (а. с. 36), а інших доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо необхідності залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , яка є дружиною відповідача та представником малолітнього сина - ОСОБА_7 , є безпідставними, з огляду на те, що наявність на утриманні відповідача малолітнього сина від іншого шлюбу не є підставою для залучення до участі у справі його законного представника, проте, є обставиною, яка має бути врахована при визначенні розміру аліментів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2022 року в частині розміру аліментів підлягає зміні, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02 лютого 2022 року та до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2023.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2022 року в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню, змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 лютого 2022 року та до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2023.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Сплачений ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят два) грн компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 
Судді                                                                 А. М. Головань
О. Л. Карпенко