Справа № 344/1042/22 
Провадження № 33/4808/224/22 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кукушкіна І.Л. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 березня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, інваліда 3 групи, громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,- 
      
                                                       в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 13 січня 2022 року о 00 год. 53 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецькій 26, керував транспортним засобом BMW 5251, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродня блідість шкіри та  поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд неповно з`ясував обставини справи і не надав належної оцінки  наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов до формального та спрощеного розгляду справи.
Апелянт вказує на те, що судом не взято до уваги грубі порушення, допущені працівниками поліції.
Протокол про адміністративні правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, зазначені в протоколі у нього ознаки наркотичного сп`яніння спростовуються медичними документами, які ним були долучені до матеріалів справи. Направлення на огляд при ньому не складалось та йому не вручалось, а отже працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок огляд водіїв на стан сп`яніння.
Крім того, апелянт вказує на те, що працівниками поліції було порушено його право на захист, оскільки він вимагав надання йому правової допомоги. Працівниками поліції було перевищено надані їм службові повноваження.
При прийнятті рішення у справі судом не було допитано свідків, які перебували на місці події.
Вказані обставини вказують про винесення постанови суду з порушенням КУпАП, а сама постанова суду є не вмотивованою.
Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвокат Кукушкін І.Л.  повністю підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Так, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та оскаржити судові рішення. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року  та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, Івано-Франківський міський суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Суд першої інстанції розглянув справу за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який в судовому засіданні  в категоричній формі заперечив вживання будь-яких наркотичних речовин та вказав, що підставою до зупинки його транспортного засобу послужила решітка (сітка) на номерних знаках його авто. Щодо відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння,пояснив, що є інвалідом 3 групи та за медичними показаннями вживає лікарський препарат “ Пенталгін ФС екстра ”, який міг би дати позитивний аналіз щодо наявності наркотичних речовин в організмі. Однак прямої заборони щодо його вживання водіями транспортних засобів немає. Від медичного огляду не відмовлявся, вважав що працівники поліції мали б на його вимогу забезпечити  захисника і лиш після того направляти на медичний огляд. Самостійно зателефонувати захисникові перешкод не було. В суді першої інстанції просив провадження по справі закрити відповідно до п.1 ст.247 КупАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
При з`ясуванні обставин справи та доводів ОСОБА_1 , суд прийшов до правильного висновку поро те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №289841 від 13.01.2022, у якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, за наявності в нього ознак наркотичного сп`яніння, права не вилучались,оскільки були надані для огляду в додатку “Дія”; направленням водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я; переглянутими в судовому засіданні відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, що оформляли матеріали про адміністративне правопорушення, на яких також зафіксовано  відмову  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Зокрема судом зазначено, що при розмові з працівниками патрульної поліції,останній намагався пояснити чому в нього бліді шкірні покрови обличчя, вказував на вживання певних препаратів за своїм станом здоров`я та вимагав забезпечити йому захисника,однак в медичний заклад для підтвердження чи спростування ним сказаного з метою огляду не поїхав.
Судом також досліджено інші письмові докази,які долучені самим ОСОБА_1 , а саме: медична документація про стан здоров`я останнього, довідка Комунального некомерційного підприємства “ Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради ”, за підписом Генерального директора — ОСОБА_3 ,щодо запиту ОСОБА_1 з приводу лікарського засобу “ Пенталгін ФС екстра” та наслідки його вживання. Зокрема,зазначено, що результати тестування певних біоматеріалів під-час проведення медичного огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння може показати факти вживання кодеїну і фенобарбіталу. Прямої заборони вживання водіям немає. Однак, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, а тому  будь-які докази того, які саме препарати вживав водій на час його зупинки та яку дію вони мали на його організм - відсутні, а відповідь на запитувану інформацію носить виключно інформаційний характер та ґрунтується на припущеннях.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан  наркотичного сп`яніння, що повністю доведено в ході судового розгляду.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо  права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.  
Зокрема, ЄСПЛ  неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )
Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом. 
Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які  перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив  провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_2 та його захисник адвокат Кукушкін І.Л. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення,  суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвокат Кукушкіна І.Л. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та стверджували, що не заперечують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і вважають, що поліцейські повинні були забезпечити участь адвоката для проходження водієм огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки водій не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Стверджували, що водій ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи, який внаслідок хірургічного втручання змушений вживати певні ліки та має ознаки поведінки, які неправильно були розтлумачені поліцейськими, як ознаки  наркотичного сп`яніння. Вважають, що дані відеозапису та пояснення свідка ОСОБА_4 повністю підтверджують їх доводи про те, що водій ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а наполягав на проведенні такого огляду за участю адвоката. 

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1   та його захисника щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України,  КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. 
Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність. 
Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан сп`яніння або  неможливості проведення такого огляду на стан сп`яніння поліцейським, такий огляд повинен бути поведений у медичному закладі відповідним лікарем. 
Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений. 
Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції , яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу. 
Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи  для  огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під  впливом лікарських препаратів,  що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський   забезпечує   проведення   огляду   водія транспортного  засобу  в  закладі  охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП  огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд  в установленому порядку. 
Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а і  своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості  його проведення в установленому законом порядку.  
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП. 
Апеляційним судом не встановлено обставин, які дозволяли ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.  
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам ст.266 КУпА, оскільки вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та відеозаписом з відео реєстраторів. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку. 
Вказане  правопорушення може бути вчинено водієм транспортного засобу як до проведення такого огляду, так і під час його проведення. Апеляційний суд вважає, що не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки  наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на захисника, яке  передбачено ст.268 КУпАП виникає у особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, тільки після складання стосовно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що водій транспортного засобу не має права вимагати участі адвоката під час проведення огляду водія на стан сп`яніння, оскільки за своїм правовим змістом проведення такого огляду є виконанням обов`язків водія відповідно до Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1   щодо забезпечення участі адвоката під час проходження ним огляду на стан сп`яніння у зв`язку із відсутністю його адвоката були спрямовані на уникнення від проходження такого огляду та свідчили про небажання виконувати обов`язки, які були покладені на нього як на водія транспортного засобу. 

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №289841 від 13.01.2022 року, відповідно до якого водій ОСОБА_2 13 січня 2022 року о 00 год. 53 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецькій 26, керував транспортним засобом BMW 5251, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродня блідість шкіри та  поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою – інспектором взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області ДПП капралом поліції Бедрій Р.А., вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.
В протоколі зазначено, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із заповненням їх даних проживання та їх власноручними підписами.
ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.
Зазначено, що до протоколу додається відео з нагрудних камер 474082, 471788, відео з авто реєстратора, направлення в медичний заклад, пояснення свідків.
В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноручно написав про свою незгоду з протоколом. 
Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, посвідчення водія було встановлено через додаток «Дія», тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомленням зі змістом його звинувачення.
Таким чином, зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлений зі змістом висунутого обвинувачення. 
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1   вбачається, що він вважає, що відносно нього працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідності до вимог закону, оскільки йому не надано право на надання правової допомоги, а також направлення на проведення медичного огляду в його присутності не складалось та йому не було вручено.
Апеляційний суд вважає вищевказані доводи апелянта в суді апеляційної інстанції є неспроможними та безпідставними. 
Так, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), згідно якого водій ОСОБА_2 13.01.2022 року о 01 год. 16 хв. направлявся до КНП «ПНЦ ІФ ОР».  
Відповідно до вказаного направлення у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: занадто розширені зіниці очей, які не реагували на світло, не природна блідість, поведінка, що не відповідала обстановці. Особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія. 
Апеляційний суд зазначає, що наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського. 
Під час судового розгляду суду першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі і не доставлявся до медичного закладу для проведення огляду. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції, нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Зокрема, з відеореєстратора патрульної машини працівників поліції вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки BMW 5251, д.н.з. НОМЕР_1 , в автомобілі перебував на місці водія ОСОБА_2 , який надав для перевірки посвідчення водія через додаток «Дія».
З вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що водій ОСОБА_2 неодноразово відмовився від пропозиції працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 про правові наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В  ході спілкування із водієм ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій відмовився. 
Водію ОСОБА_1 працівником поліції були роз`яснені його права та обов`язки, про що стверджується долученим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та власноручним підписом правопорушника в протоколі про адміністративне правопорушення, чим спростовуються його доводи про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки.
Крім того, відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 працівником поліції були оголошені про підозру щодо наявності у нього ознак на перебування в стані наркотичного сп`яніння, після чого запропонували  водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ПНЦ ІФОР в присутності свідків, які були зупинені та запрошені працівниками поліції.
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням ним ПДР України та виявив в нього розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродну блідість шкіри та  поведінка, що не відповідає обстановці, вважали що вищевказані ознаки можуть свідчити про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння та запропонували водію пройти відповідний огляд у медичному закладі, на що останній відмовився. 
Відеозаписи містять відомості про роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, а також правові наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння  та повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду стосовно водія буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
На відеозаписах зафіксовано ознайомлення протоколу по адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП під його власноручний підпис.
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення,  має безсторонній характер,  що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Перевіряючи  доводи ОСОБА_1 щодо перевищення працівниками поліції наданих їм службових повноважень, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. 
Вищевказані відеозаписи повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_6 в частині небажання водія транспортного засобу проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння за відсутності адвоката. 
Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_6 , який показав, що в його присутності водій ОСОБА_2 на питання поліцейського щодо згоди пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі повідомив,що погоджується пройти такий огляд за участю адвоката. Вказував, що водій транспортного засобу відповів тільки на третє запитання  поліцейського щодо згоди на проходження огляду на стан сп`яніння. Підтвердив факт підписання ним як свідком протоколу про адміністративне правопорушення та  письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи. Зазначив, що під час підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення він не був повністю заповнений, а зі змістом своїх письмових пояснень він не ознайомлювався, оскільки повністю довіряв поліцейському.
Апеляційний суд вважає, відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , про що останньому було повідомлено та відмовився від проходження відповідного огляду в медичному закладі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне ставлення правопорушника до вчиненого правопорушення та інші обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника,  який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі повідомив, що пройде такий огляд тільки за участю адвоката, чим факт стверджував, що та в категоричній формі відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі.  
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що згода водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками поліції непередбачених законом вимог, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта, в яких останній зазначає, що  він раніше вже проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння, має проблеми із здоров`ям, є інвалідом і виявлені працівником поліції ознаки наркотичного сп`яніння у нього  внаслідок захворювання та прийому лікарських препаратів. Вищевказані доводи не свідчать про правомірність дій ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, який передбачений п.2.5 ПДР України. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідальність за ч1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, санкція даної статті передбачає також відповідальність водія за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.3) у відповідності до яких вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, в їхній присутності ОСОБА_2   відмовився від проведення огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що засвідчили власноручними підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки останні не допитувались у судовому засіданні . 
Разом з тим, письмові пояснення вказаних свідків  не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, якими зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити  обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.
Зокрема, показання свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції повністю відповідають даним відеозапису, яким зафіксовано факт відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.  
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.  
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, відповідає матеріалам справи, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі відповідно до встановленого порядку, підтверджується сукупністю доказів, які досліджені судом.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від  проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-
                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 березня 2022 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                     О.П. Васильєв