ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 липня 2022 року           справа №200/8497/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,  розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року у справі № 200/8497/21 (головуючий І інстанції Кониченко О.М., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податного повідомлення-рішення,-

                                                           В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Краматорський завод важкого верстатобудування» (далі - ПАТ «КЗВВ», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за формою «Р» від 24.06.2021 року № 97905990715 про донарахування суми платежу з податку на додану вартість в розмірі 24920996 грн. та суму штрафних (фінансових) санкцій 6230249 грн., всього на суму 31151245 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у Донецькій області за формою «Р» від 24.06.2021 року № 97905990715 про донарахування Приватному акціонерному товариству «Краматорський завод важкого верстатобудування» суми платежу з податку на додану вартість в розмірі 24920996 грн. та суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6230249 грн., всього на суму 31151245 грн. (т. 4 а.с. 198-209).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт зазначив, що правомірність спірного податкового повідомлення-рішення підтверджується актом перевірки, заявив клопотання про повторний допит у якості свідка Волик О.В. , оскільки судом першої інстанції були залишені поза увагою та не знайшли відображення у рішенні, яке оскаржується, її пояснення (т. 4 а.с. 213-222).
Ухвалою апеляційного суду від 29.11.2021 року справу призначено до розгляду на 14.03.2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. Позивачем подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» зареєстровано в якості юридичної особи, ЄДРПОУ 00222999 (місцезнаходження -84306, м. Краматорськ, вул.О.Тихого, 6), є платником податків з 14.07.1995 року.  
На підставі направлень ГУ ДПС у Донецькій області від 06.05.2021 року № 925 Волик О.В., заступником начальника Краматорського відділу перевірок платників-юридичних осіб управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Донецькій області; від 06.05.2021 року № 923 Бойміструк О.О., головним державним ревізором-інспектором Краматорського відділу перевірок платників- юридичних осіб управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Донецькій області; від 06.05.2021 року № 922 Жмурко С.А., головним державним ревізором-інспектором Краматорського відділу перевірок платників- юридичних осіб управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Донецькій області відповідно до п.п. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та абзацу п`ятого постанови Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», на підставі наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 06.04.2021 року №554-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «КЗВВ» за період діяльності з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року, з метою перевірки достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: ТОВ «САРВЕЙС» (код ЄДРПОУ 43320235) та ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» (код ЄДРПОУ 33415524) за грудень 2019 року, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.
За результатами перевірки складено акт № 5301/0599-07-15/00222999 від 24.05.20212021 року, яким встановлено такі порушення ПАТ «КЗВВ»: підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198 пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на загальну суму 24920996 грн., в тому числі по декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року на суму 24920996 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету всього на суму 24920 996 грн., в тому числі по декларації з податку на додану вартість за  грудень 2019 року на суму 24920996 грн. (т. 3 а.с. 24-40).
Акт перевірки підписаний посадовими особами відповідача: заступником начальника відділу Оксаною Волик, головним державним ревізором - інспектором Світланою Жмурко. Крім того, головним державним ревізором-інспектором Ольгою Бойміструк акт не підписано, замість підпису зазначено «відпустка».
До Акту перевірки надано Додаток 2 - довідку про загальну інформацію платника податків ПАТ «КЗВВ» та його діяльність за період з 01.04.2016 року по 31.12.2018 року, Додаток № 4 «Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ПАТ «КЗВВ», які підписані О. Волик та ОСОБА_4, напроти прізвища О. Бойміструк зазначено «відпустка» (т. 3 а.с. 41-56).
Додаток 4.1 до Акту перевірки  «Узагальнена інформація щодо операцій з прдбання ТМЦ, послуг ПРАТ «КЗВВ» за період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року у наступних контрагентів щодо періодів виписки ПДВ у податкових накладних» містить у собі тільки один підпис О. Волик, напроти   прізвища О. Бойміструк зазначено «відпустка» (т. 3 а.с. 57).
Додаток 4.2 до Акту перевірки  « Узагальнена інформація щодо операцій з прдбання ТМЦ, послуг ПРАТ «КЗВВ» за період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року у наступних контрагентів щодо періодів відображення ПДВ у податковій звітності з ПДВ» містить у собі тільки один підпис О. Волик, напроти   прізвища О. Бойміструк зазначено «відпустка» (т. 3 а.с. 57 зв.б.).
У інших додатках  до Акту перевірки 5.1, 5.2,5.3 наявний підпис О. Волик, напроти   прізвища О. Бойміструк також зазначено «відпустка» (т. 3 а.с. 58-61).
В усіх документах відсутній підпис посадових осіб позивача: директора ПАТ «КЗВВ» ОСОБА_9, головного бухгалтера ОСОБА_6.
За результатами Акту перевірки відповідачем сформовано та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 24.06.2021 року за № 697905990715, яким  позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 24920996 грн. та  визначена суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6230249 грн.
За п. п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За приписами пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальна позапланова перевірка здійснюється у відповідності до приписів ст. 78 ПК України.
Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.
Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт ( п. 86.3 ст. 86 ПК України).
Згідно журналу № 880/24 «Учета проверок, ревизий и контроля» позивача убачається, що для проведення позапланової виїзної перевірки за місцезнаходженням позивача зареєструвались наступні посадові особи: Волик О.О. та Бойміструк О.О .
У копіях разових перепусток, виданих бюро перепусток зазначені особи, які отримали перепустки для знаходження на території позивача 12.05.2021 року - Волик О.О. та Бойміструк О.О. , 13.05.2021 року - Волик О.О. та Бойміструк О.О. , 14.05.2021 року - Волик О.О. та Бойміструк О.О. , 17.05.2021 року - Волик О.В. та Бойміструк О.О .
Згідно Акту перевірки Бойміструк О.О. не підписувала Акт перевірки та додатки до нього, оскільки напроти її прізвища зазначено «відпустка», хоча виходячи з наданих позивачем документів саме вона була присутня під час проведення перевірки, яка здійснювалась за місцем знаходження позивача разом із Волик О.В .
Акт документальної позапланової виїзної перевірки, яка здійснювалась за місцезнаходженням (на території) позивача підписаний ОСОБА_4 , яка взагалі не реєструвалась у Журналі перевірок та не отримувала разову перепустку за податковою адресою позивача.
Доказів того, що вищезазначена посадова особа приймала участь у  документальній позаплановій  виїзній перевірці сторонами суду не надано.
За ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судом першої інстанції допитано в якості свідка Волик О.В. - заступника начальника Краматорського відділу перевірок платників-юридичних осіб управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Донецькій області в судовому засіданні від 21.09.2021 року, яка пояснила наступне. З 11.05.2021 року по 17.05.2021 року Волик О.В. разом з Бойміструк пред`явили посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки та зареєструвались у Журналі перевірок. Перевірка здійснювалась протягом 5 робочих днів. Стосовно того, що у Акті перевірки  зазначено прізвище ОСОБА_4 , яка не приймала участь у проведенні перевірки за місцезнаходженням позивача - свідок зазначала, що ОСОБА_4 приймала участь у заповненні таблиць, працювала з базами (наприклад Єдиний реєстр податкових накладних), оформлювала додаток №  2, малювала  схеми.  За наданими документами здійснили перевірку, за результатами якої сформований Акт перевірки у якому встановлені порушення з ПДВ за грудень 2019 року. Перевіркою було охоплені взаємовідносини позивача з ТОВ  «САЛДІ СЕРВІС» та ТОВ «САРВЕЙС». По взаємовідносинах з ТОВ  «САЛДІ СЕРВІС» встановлена відсутність реєстрації довіреностей - неможливо встановити, хто отримував товар. Свідоцтво платника ПДВ контрагента  у той період було дійсним, ліцензії були відсутні, звітність 20- ОПП ТОВ  «САЛДІ СЕРВІС»  не надавалась, відсутня інформація про транспорт, устаткування і т.д. Було встановлено обрив  4 ланцюга, до виробника устаткування не дійшли. Стосовно взаємовідносин з ТОВ «САРВЕЙС» були проаналізовані всі документи: специфікації, договір, бухгалтерські регістри, сертифікати, податкові накладні, довіреності на отримання товару, платіжні доручення. Документи на транспортування, журнали пропусків були відсутні, звітність 20-  ОПП ТОВ «САРВЕЙС»  не надавалась. Зазначила, що була тільки часткова оплата за поставлений товар і наявна кредиторська заборгованість. Контрагенти  ТОВ «САРВЕЙС» (не позивач)  не звітують, по ланцюгу здійснювалась поставка продуктів харчування та наявний обрив ланцюга, анульовані свідоцтва платника  ПДВ. На питання  представника позивача Макарова А.А щодо відсутності документів на транспортування не здивувало  посадову особу відповідача їх відсутність під час проведення перевірки, на що свідок відповіла що всі документи які були надані  бухгалтерією до перевірки були описані. Крім того, свідок надала відповідь на запит представника позивача Макарова А.А., щодо направлення запитів про надання документів  як до перевірки, так і під час  перевірки. Свідок зазначила, що запит був тільки до початку проведення перевірки, після початку перевірки додаткові запити не направлялись. На запитання суду щодо дефініції терміну «ланцюг», «обрив ланцюга» у податковому законодавстві, як і у Податковому кодексі України, відповідь не надала, зазначив що всю інформацію можна отримати з Єдиного реєстру податкових накладних.    
Здійснення перевірки у неповному складі, відсутність підпису особи у Акті перевірки, яка здійснювала перевірку, наявність підпису посадової особи яка не реєструвалась у журналі перевірок, не отримувала пропуск для знаходження на території позивача де саме здійснювалась виїзна позапланова документальна перевірка свідчить, що Акт перевірки не є належним доказом у справі.
Однак для повного  та обгрунтованого, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення суд першої інстанції дослідив зміст Акту перевірки.    
За Актом перевірки сума податку, зазначена в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні визначена за результатами господарської діяльності позивача  з двома контрагентами: ТОВ «САРВЕЙС» (код ЄДРПОУ 43320235) та ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» (код ЄДРПОУ 33415524) за грудень 2019 року.
Щодо взаємовідносин  позивача з ТОВ «САРВЕЙС»
02.12.2019 року між позивачем та ТОВ «САРВЕЙС» укладено господарський договір поставки за № 0212/2019 (надалі - Договір поставки), за яким ТОВ «САРВЕЙС» здійснює постачання листового металопрокату, труб, листів та інш. у кількості та номенклатурі згідно специфікацій до договору, яких було укладено сторонами за № № 1-74.
Специфікації оформлені відносно Листового прокату за наступними Кодами  УКТ ЗЕД:  7208512000, 7214993900 7214, 7208539000, 7208529900 7208,  7208400000, 730630, 7208519800, 7304900000, труб різного діаметру та довжини.
На дату укладення даного договору його сума складає 144 870 335 грн. 43 коп. (сто сорок чотири мільйони вісімсот сімдесят тисяч триста тридцять п`ять грн. 43 коп.), з урахуванням ПДВ за ставкою 20% в розмірі 24 145 055 грн. 90 коп. (двадцять чотири мільйони сто сорок п`ять тисяч п`ятдесят п`ять грн. 90 коп.) ( п. 2.3 Договору).
Поставки Товару здійснюється партіями відповідно до Специфікацій та в термін до 31 грудня 2019 року (п. 3.1 Договору).
Умови та базис поставки визначаються відповідно ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року та зазначаються у Специфікаціях. (п. 3.2 Договору).
Датою поставки вважається дата укладення сторонами видаткової накладної на Товар. (п. 3.3 Договору).
Право власності на Товар переходить до Покупця в момент оформлення видаткової накладної. (п. 3.5 Договору).
Поставка вважається виконаною, якщо разом із товаром Постачальник надав всі товаросупровідні документи, передбачені Специфікаціями до цього договору (пункт 3.6 Договору).
Якість Товару, що поставляється має відповідати ДСТУ, ГСТУ, ТУ, СТП, СТТУ, іншим технічним вимогам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам еталонам), зазначеним у специфікаціях і підтверджується сертифікатами якості (або технічними паспортами) підприємства - виробника, які надаються Покупцю разом з Товаром(п. 4.1 Договору).
Кожна вищезазначена специфікація містить інформацію щодо відповідності продукції наступним критеріям: Загальну кількість листів за специфікацією, загальну вагу нетто по специфікації, толеранс по специфікації; Вартість товару за даною специфікацією, крім того ПДВ, загальну суму по специфікації; Умови оплати: 1) 5% попередня оплата, 2) 5% оплата листом про готовність продукції, 3) 90% оплата через 90 днів з дати відвантаження; Термін постачання: грудень 2019 року; Умови постачання: EXW ИНКОТЕРМС-2010; Підприємство-виробник (країна походження): Україна; Дата виготовлення товару: 2019 рік; Гарантійний термін - 12 місяців з моменту поставки товару; Технічні вимоги: Всі листи повинні відповідати наступним вимогам: Матеріал - лист гарячекатаний  S355J2+N згідно EN 10025-2:2005; Якість поверхні листа згідно EN 10163-2:2005 клас В, підклас 1, Толеранс прокатки згідно EN 10029:2010 товщина клас В, плоскостність клас N, Сертифікат якості по формі 3.1 згідно EN10204:2004 з результатами перевірок фізичних властивостей металу та хімічного складу, перевірена межа текучості, Маркування СЕ згідно DIN EN10025-1.2:2005.
Специфікація набуває чинності з моменту підписання її Сторонами і є невідємною частиною вищевказаного Договору. Специфікація оформлена в 2-х примірниках і знаходиться у кожної із сторін Договору. Відсканована копія специфікацій, яка надійшла на електронну пошту, має юридичну силу до моменту обміну оригіналами, але не більше одного місяця.
Відповідач у Акті перевірки зазначає, що  ПРАТ «КЗВВ» не було надано до перевірки документів, що підтверждують здійснення транспортних розвантажувальних/ навантажувальних  робіт за поставленним ТОВ «Сарвейс» товаром.
У Акті перевірки зазначено, що станом на 31.12.2019 року та 31.03.2020 року між підприємствами ПрАТ «КЗВВ»  та ТОВ «САРВЕЙС» наявна кредиторська заборгованість в сумі 144 870 335,55грн. та 132 285 735,55грн., відповідно.
Позивачем здійснена оплата за поставлений товар, що підтверджується копіями платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи №№: 852857532 від  10 січня 2020 р. на суму 6  860 000,00 грн., 859999597 від  06 березня 2020 р. на суму 2 000 000,00 грн., 852553282 від 10 січня 2020 р.  на суму 140 000,00 грн., 59994536 від 25 березня 2020 р.  на суму 1 500 000,00 грн., 859997309 від 24 березня 2020 р. на суму 84 600,00 грн., 85956390 від 27 березня 2020 р.  на суму 2 000 000,00 грн.
Відповідачем у Акті перевірки зроблений наступний висновок: «Перерахування коштів не є підтвердженням здійснення господарських операцій».
Крім того, як зазначив відповідач у Акті перевірки  надані до перевірки Сертифікати відповідності (сертифікати якості) на листовий прокат містять  адресу виробництва  листового прокату -  Польша.
Аналізом баз даних та податкової звітності не встановлено здійснення імпортних операцій ТОВ «САРВЕЙС» (не звітує з жовтня 2020 року) та його постачальником ТОВ «ПЕЙНТОН» (не звітує з жовтня 2020 року). Тобто надані сертифікати не можуть підтверджувати якість фактично отриманої продукції ПрАТ «КЗВВ» від ТОВ «САРВЕЙС».
Крім того, відповідач зазначив, що постачання товару по ланцюгам контрагенти-постачальники ПРАТ «КЗВВ» фактично не відбувалось, проведено лише документування вказаних операцій без їх реального здійснення встановлено нереальність придбання ідентифікованих товарів, продаж яких не підтверджується реальністю їх надання по ланцюгу від постачальника; відсутня інформація про власні або орендовані фонди, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; відсутня будь-яка інформація про зберігання ТМЦ (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця),
Враховуючи вищенаведені норми та відсутність на підприємстві основних фондів, складських приміщень, відповідної техніки - не має можливості підтвердити задекларовані на папері фінансово-господарські операції.
Відповдіач дійшов висновку, що ПрАТ «КЗВВ» завищено суму податкового кредиту по операціям ТОВ «САРВЕЙС» в декларації з ПДВ за грудень 2019року на суму ПДВ 24145056 грн.
Судом встановлено, що за фактом поставки товару за договором поставки, сторони договору склали видаткові накладні: №№ 5,4,3,2 від 16.12.2019 року; №№ 10,9,8,7,6 від 17.12.2019 року; №№ 17, 16, 15, 14 13, 12, 11 від 18.12.2019 року; №№ 19,18 від 19.12.2019 року; №№ 23,22,29,28,27,26,25,24,21,20 від 20.12.2019 року; №№ 33, 32, 31, 30, 40, 39, 38, 37, 36, 35, 34 від 21.12.2019 року; №№ 44, 43, 42, 48, 47 від 23.12.2019 року; №№ 46, 45, 41, 50 від 23.12.2019 року; №№ 52, 51, 49 від 24.12.2019 року; №№ 54,55,57,59,62,61,60,58,56,53 від 26.03.2019 року; №№ 3 64, 63, 68, 67, 70, 69, 66, 65 від 27.12.2019 року; №№ 75,74,73,72,71 від 28.12.2019 року.
ТМЦ було отримано за довіреністю №401 від 16.12.2019 року, що виписана на працівника ОСОБА_5 , провідного інженера з устаткування й матеріалів ПРАТ «КЗВВ».
ТОВ «САРВЕЙС» на адресу Позивача було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму ПДВ 24 145 055,96 грн.: №№ 1,2,3,4,5 від 16.12.2019 року; №№ 6,7,8,9 від  17.12.2019 року; №№ 10,11,12,13,14,15,16 від 18.12.2019 року; №№ 17,18 від 19.12.2019 року; №№ 19,20,21,22,23,24,25,26,27,28 від 20.12.2019 року; №№ 29,30,31,32,33,34,35,36,37,38,39 від 21.12.2019 року; №№ 40,41,42,43,44,45,46,47,48,49 від 23.12.2019 року; №№ 50,51 від 24.12.2019 року; №№ 52,53,54,55,56,57,58,59,60,61 від 26.12.2019 року; №№ 62,63,64,65,66,67,68,69 від 27.12.2019 року; №№ 70,71,72,73,74 від 28.12.2019 року.
Доказів скасування реєстрації або зупинення органами податкової служби,  вищезазначених податкових накладних, сторонами суду не надано.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними були включені Позивачем до складу податкового кредиту  у декларація з ПДВ за грудень 2019 року.
Як зазначав позивач, перевезення ТМЦ за договором постачання, укладеного з ТОВ «САРВЕЙС», здійснювалось автотранспортом наданим перевізником ТОВ «ПРЕСТИЖ СИСТЕМ» (код ЄДРПОУ 42524431) в межах договору транспортного експедирування № ПС- КЗВВ/10-12-19 від 10.12.2019 року, укладеному між позивачем та ТОВ «ПРЕСТИЖ СИСТЕМ», за яким останній зобов`язався організувати перевезення довіреного йому вантажу в пункт призначення та видачу його уповноваженій на отримання вантажу особі, а Замовник (Позивач) зобов`язався оплатити вартість послуг Виконавця.
На підтвердження реальності факту здійснення перевезень вантажу отриманого позивачем за Договором поставки,  позивач зазначає, що відповідачу під час здійснення перевірки надано такі документи:  заявки на послуги транспортування, товарно-транспортні накладні та акти виконаних робіт (наданих послуг) накладні складені за договором транспортного експедирування № ПС- КЗВВ/10-12-19 від 10.12.2019 року, а саме належним чином посвідчені копії: 
- заявок на послуги транспортування: № 1 від 16.12.2019 року; № 2 від 17.12.2019 року; № 3 від 18.12.2019 року; № 4 від 19.12.2019 року; № 5 від 20.12.2019 року; № 6 від 21.12.2019  року; № 7 від 23.12.2019 року; № 8 від 24.12.2019 року; № 9 від 26.12.2019 року; № 10 від 27.12.2019 року; № 11 від 28.12.2019 року.
- товарно-транспортних накладних: СК302/16-01 від 16.12.2019; СК302/16-02 від 16.12.2019; СК302/16- 03 від 16.12.2019; СК303/16-01 від 16.12.2019; СК303/16-02 від 16.12.2019; СК303/16-03 від 16.12.2019; СК304/16-01 від 16.12.2019; СК304/16-02 від 16.12.2019; СК304/16-03 від 16.12.2019; СК305/16-01 від 16.12.2019; СК305/16-02 від 16.12.2019; СК305/16-03 від 16.12.2019; СК306/16-01 від 16.12.2019; СК306/16-02 від 16.12.2019; СК306/16-03 від 16.12.2019; СК307/17-01 від 17.12.2019; СК307/17-02 від 17.12.2019; СК307/17- 03 від 17.12.2019; СК307/17-04 від 17.12.2019; СК308/17-01 від 17.12.2019; СК308/17-02 від 17.12.2019; СК308/17-03 від 17.12.2019; СК309/17-01 від 17.12.2019; СК309/17-02 від 17.12.2019; СК309/17-03 від 17.12.2019; СК310/17-01 від 17.12.2019; СК310/17-02 від 17.12.2019; СК310/17-03 від 17.12.2019; СК311/18-01від 18.12.2019; СК311/18-02 від 18.12.2019; СК311/18-03 від 18.12.2019; СК312/18-01 від 18.12.2019; СК312/18- 02 від 18.12.2019; СК312/18-03 від 18.12.2019; СК313/18-01 від 18.12.2019; СК313/18-02 від 18.12.2019; СКЗ13/18-03  від 18.12.2019;  СК314/18-01 від 18.12.2019;  СК314/18-02  від 18.12.2019; СК314/18-03  від 18.12.2019; СК314/18-04 від 18.12.2019; СК315/18-01 від 18.12.2019; СК315/18-02 від 18.12.2019; СК315/18-03 від 18.12.2019; СК316/18-01 від 18.12.2019; СК316/18-02 від 18.12.2019; СК316/18-03 від 18.12.2019; СК316/18- 04 від 18.12.2019; СК317/18-01 від 18.12.2019; СК317/18-02 від 18.12.2019; СК317/18-03 від 18.12.2019; СКЗ 18/19-01  від 19.12.2019;    СК318/19-02   від 19.12.2019; СК318/19-03 від 19.12.2019; СК319/19-01 від 19.12.2019; СК319/19-02 від 19.12.2019; СК319/19-03 від 19.12.2019; СК319/19-04 від 19.12.2019; СК320/20-01 від 20.12.2019; СК320/20-02 від 20.12.2019; СК320/20-03 від 20.12.2019; СК321/20-01 від 20.12.2019; СК321/20- 02 від 20.12.2019; СК321/20-03 від 20.12.2019; СК321/20-04 від 20.12.2019; СК322/20-01 від 20.12.2019; СК322/20-02  від 20.12.2019;  СК322/20-03  від 20.12.2019; СК322/20-04  від   20.12.2019; СК323/20-01 від 20.12.2019; СК323/20-02 від 20.12.2019; СК323/20-03 від 20.12.2019; СК323/20-04 від 20.12.2019; СК324/20-01 від 20.12.2019; СК324/20-02 від 20.12.2019; СК324/20-03 від 20.12.2019; СК325/20-01 від 20.12.2019; СК325/20-02 від 20.12.2019; СК325/20-03 від 20.12.2019; СК326/20-01 від 20.12.2019; СК326/20-02 від 20.12.2019; СК326/20-03 від 20.12.2019; СК327/20-01 від 20.12.2019; СК327/20-02 від 20.12.2019; СК327/20-03  від 20.12.2019; СК328/20-01 від 20.12.2019; СК328/20-02 від 20.12.2019; СК328/20-03 від 20.12.2019; СК3287/20-04 від 20.12.2019; СК329/20-01 від 20.12.2019; СК329/20-02 від 20.12.2019; СК330/21-01 від 21.12.2019; СКЗЗО/21- 02 від 21.12.2019; СК330/21-03 від 21.12.2019; СК330/21-04 від 21.12.2019; СК331/21-01 від 21.12.2019; СКЗЗ1/21-02 від 21.12.2019;   СК331/21-03 від 21.12.2019;  СК332/21-01  від  21.12.2019;   СК332/21-02 від 21.12.2019; СК332/21-03 від 21.12.2019; СК332/21-04 від 21.12.2019; СКЗЗЗ/21-01 від 21.12.2019; СКЗЗЗ/21-02 від 21.12.2019; СКЗЗЗ/21-ОЗ від 21.12.2019; СКЗЗЗ/21-04 від 21.12.2019; СК334/21-01 від 21.12.2019; СК334/21- 2 від 21.12.2019; СК334/21-03 від 21.12.2019; СК334/21-04 від 21.12.2019; СК335/21-01 від 21.12.2019; СК335/21-02  від  21.12.2019;    СК335/21-03   від 21.12.2019;  СК336/21-01  від   21.12.2019;   СК336/21-02   від 21.12.2019; СК336/21-03 від 21.12.2019; СК336/21-04 від 21.12.2019; СК337/21-01 від 21.12.2019; СК337/21-02 від 21.12.2019; СК337/21-03 від 21.12.2019; СК338/21-01 від 21.12.2019; СК338/21-02 від 21.12.2019; СК338/21-3 від 21.12.2019; СК338/21-04 від 21.12.2019; СК339/21-01 від 21.12.2019; СК339/21-02 від 21.12.2019; СК339/21-03 від  21.12.2019;  СК339/21-04 від 21.12.2019; СК340/21-01 від 21.12.2019; СК340/21-02 від 21.12.2019; СК340/21-03 від 21.12.2019; СК349/23-02 від 23.12.2019; СК349/23-03 від 23.12.2019; СК349/23-04 від 23.12.2019; СК350/23-01 від 23.12.2019; СК350/23-02 від 23.12.2019; СК350/23-03 від 23.12.2019; СК350/23-4 від 23.12.2019; СК345/23-02 від 23.12.2019; СК345/23-03 від 23.12.2019; СК346/23-01 від 23.12.2019; СК346/23-02   від 23.12.2019;   СК346/23-03 від 23.12.2019; СК347/23-01 від 23.12.2019; СК347/23-02  від 23.12.2019; СКЗ 47/23-03 від 23.12.2019; СКЗ 47-23-04 від 23.12.2019; СКЗ 48/23-01 від 23.12.2019; СКЗ 48/23- 02 від 23.12.2019; СКЗ 48/23-03 від 23.12.2019; СКЗ 48-23-04 від 23.12.2019; СКЗ 49/23-01 від 23.12.2019; СКЗ 41/23-01 від 23.12.2019; СКЗ 41/23-02 від 23.12.2019; СКЗ 41/23-03 від 23.12.2019; СКЗ 41/23-04 від 23.12.2019; СКЗ 42/23-01 від 23.12.2019; СКЗ 42/23-02 від 23.12.2019; СКЗ 42/23-03 від 23.12.2019; СКЗ 43/23-01 від 23.12.2019; СКЗ 43/23-02 від 23.12.2019; СКЗ 43/23-03 від 23.12.2019; СКЗ 44/23-01 від 23.12.2019; СКЗ 44/23-02 від 23.12.2019; СКЗ 44/23-03 від 23.12.2019; СКЗ 44/23-04 від 23.12.2019; СКЗ 45/23-01 від 23.12.2019; СКЗ 51/24-01 від 24.12.2019; СКЗ 51/24-02 від 24.12.2019; СКЗ 51/24-03 від 24.12.2019; СКЗ 51/24-04 від 24.12.2019; СКЗ 52/24-01 від 24.12.2019; СКЗ 52/24-02 від 24.12.2019; СКЗ 52/24-03 від 24.12.2019; СКЗ 52/24-04 від 24.12.2019; СКЗ 53/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 53/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 53/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 54/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 54/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 54/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 55/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 55/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 55/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 55/26-04 від 26.12.2019; СКЗ 56/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 56/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 56/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 57/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 57/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 57/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 58/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 58/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 58/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 58/26-04 від 26.12.2019; СКЗ 59/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 59/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 59/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 59/26-04 від 26.12.2019; СКЗ 60/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 60/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 60/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 60/26-04 від 26.12.2019; СКЗ 61/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 61/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 61/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 62/26-01 від 26.12.2019; СКЗ 62/26-02 від 26.12.2019; СКЗ 62/26-03 від 26.12.2019; СКЗ 62/26-04 від 26.12.2019; СКЗ 63/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 63/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 63/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 64/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 64/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 64/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 64/27-04 від 27.12.2019; СКЗ 65/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 65/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 65/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 66/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 66/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 66/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 67/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 67/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 67/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 68/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 68/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 68/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 68/27-04 від 27.12.2019; СКЗ 69/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 69/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 69/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 70/27-01 від 27.12.2019; СКЗ 70/27-02 від 27.12.2019; СКЗ 70/27-03 від 27.12.2019; СКЗ 71/28-01 від 28.12.2019; СКЗ 71/28-02 від 28.12.2019; СКЗ 71/28-03 від 28.12.2019; СКЗ 72/28-01 від 28.12.2019; СКЗ 72/28-02 від 28.12.2019; СКЗ 72/28-03 від 28.12.2019; СКЗ 73/28-01 від 28.12.2019; СКЗ 73/28-02 від 28.12.2019; СКЗ 73/28-03 від 28.12.2019; СКЗ 74/28-01 від 28.12.2019; СКЗ 74/28-02 від 28.12.2019; СКЗ 74/28-03 від 28.12.2019; СКЗ 75/28-01 від 28.12.2019; СКЗ 75/28-02 від 28.12.2019; СКЗ 75/28-03 від 28.12.2019; СКЗ 75/28-04 від 28.12.2019.
Зазначені документи (товаро-транспортні накладні) містять у собі марку автомобіля, державний номерний знак, в тому числі  причіпа/ напівпричепа, пункт навантаження визначено:   м. Одеса, Київське шосе, 9, пункт розвантаження: м. Краматорськ, вул. О. Тихого, 6, кількість місць, маса брутто, тн,  прізвище водія/експедитора, посилання на супровідні документи - видаткові накладні, відомості про вантаж, часи навантаження.
Копії Актів виконаних робіт (наданих послуг): ПС-1912162 від 16.12.2019 року; ПС-1912173 від 17.12.2019 року; ПС-1912181 від 18.12.2019 року; ПС-1912192 від 19.12.2021 року; ПС-1912201 від 20.12.2019 року; ПС- 1912211 від 21.12.2019 року; ПС-1912231 від 23.12.2021 року; ПС-1912241 від 24.12.2021 року; ПС-1912262 від 26.12.2021 року; ПС-1912271 від 27.12.2021 року; ПС-1912282 від 28.12.2019 року.
Сторонами визначені умови поставки  EXW (Інкотермс 2010), який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці.
Відповідачем не враховано вимоги ч. 4 ст. 78 КАС України.
Рішення Господарського суду Київської області від 17 серпня 2020 року у справі № 911/1739/20 набрало законної сили 17.09.2020 року. Предметом зазначеного спору було визнання договору поставки № 0212/2019 від 02.12.2019 недійсним з огляду на його фіктивність - саме того договору, який був використаний відповідачем під час проведення перевірки та результати  якого визначені у  Акті  перевірки та його висновках, що слугували підставою для  прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.    
Підставою  та доводом для визнання  вищезазначеного договору недійним у відповідності до ст. 234 Цивільного кодексу України   позивачем визначалось отримання  від Головного управління ДПС у Донецькій області інформації про те, що з`ясовано документальне оформлення господарської операції за відсутності факту її реального здійснення, оскільки відсутнє реальне джерело походження ідентифікованих товарів та послуг, а відтак неможливий їх рух та виконання за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до платника податків ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» та наступного за ним платника податків.
Господарським судом встановлено, що «…між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сарвейс» (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Краматорський завод важкого верстатобудування» (Покупець) 02.12.2019 було укладено договір поставки № 0212/2019, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.
На підставі укладеного договору між сторонами було підписано наступні Специфікації: № 1 від 02.12.2019 на суму 1770924,20 грн; № 2 від 02.12.2019 на суму 1828049,75 грн; № 3 від 02.12.2019 на суму 1975491,53 грн; № 4 від 02.12.2019 на суму 1720224,13 грн; № 5 від 02.12.2019 на суму 1736602,05 грн; № 6 від 02.12.2019 на суму 1948790,42 грн; № 7 від 02.12.2019 на суму 1864273,80 грн; № 8 від 02.12.2019 на суму 1934505,40 грн; № 9 від 02.12.2019 на суму 1957187,47 грн; № 10 від 02.12.2019 на суму 1987201,43 грн; № 11 від 02.12.2019 на суму 2141434,86 грн; № 12 від 02.12.2019 на суму 2092778,17 грн; № 13 від 02.12.2019 на суму 1932090,97 грн; № 14 від 02.12.2019 на суму 1839703,33 грн; № 15 від 02.12.2019 на суму 2099746,29 грн; № 16 від 02.12.2019 на суму 1973 282,64 грн; № 17 від 02.12.2019 на суму 1950201,69 грн; № 18 від 02.12.2019 на суму 1982444,28 грн; № 19 від 02.12.2019 на суму 2057476,55 грн; № 20 від 02.12.2019 на суму 1993435,25 грн; № 21 від 02.12.2019 на суму 2075297,81 грн; № 22 від 02.12.2019 на суму 1934944,29 грн; № 23 від 02.12.2019 на суму 1994533,71 грн; № 24 від 02.12.2019 на суму 1884635,68 грн; № 25 від 02.12.2019 на суму 1925723,55 грн; № 26 від 02.12.2019 на суму 2077224,19 грн; № 27 від 02.12.2019 на суму 1892329,36 грн; № 28 від 02.12.2019 на суму 1942664,88 грн; № 29 від 02.12.2019 на суму 2020226,63 грн; № 30 від 02.12.2019 на суму 2052875,00 грн; № 31 від 02.12.2019 на суму 2075297,81 грн; № 32 від 02.12.2019 на суму 2093138,59 грн; № 33 від 02.12.2019 на суму 2055985,31 грн; № 34 від 02.12.2019 на суму 1985733,46 грн; № 35 від 02.12.2019 на суму 2052711,49 грн; № 36 від 02.12.2019 на суму 1950356,18 грн; № 37 від 02.12.2019 на суму 2056089,82 грн; № 38 від 02.12.2019 на суму 1939030,27 грн; № 39 від 02.12.2019 на суму 1988477,10 грн; № 40 від 02.12.2019 на суму 2056586,36 грн; № 41 від 02.12.2019 на суму 1924882,57 грн; № 42 від 02.12.2019 на суму 1904819,19 грн; № 43 від 02.12.2019 на суму 1979426,11 грн; № 44 від 02.12.2019 на суму 1871780,70 грн; № 45 від 02.12.2019 на суму 1869798,39 грн; № 46 від 02.12.2019 на суму 1954465,64 грн; № 47 від 02.12.2019 на суму 2053617,96 грн; № 48 від 02.12.2019 на суму 1929616,80 грн; № 49 від 02.12.2019 на суму 2032752,47 грн; № 50 від 02.12.2019 на суму 1889604,15 грн; № 51 від 02.12.2019 на суму 1972938,55 грн; № 52 від 02.12.2019 на суму 1972938,55 грн; № 53 від 02.12.2019 на суму 1925242,99 грн; № 54 від 02.12.2019 на суму 2039075,61 грн; № 55 від 02.12.2019 на суму 1817177,09 грн; № 56 від 02.12.2019 на суму 1830417,16 грн; № 57 від 02.12.2019 на суму 2056707,78 грн; № 58 від 02.12.2019 на суму 1886385,71 грн; № 59 від 02.12.2019 на суму 1996335,81 грн; № 60 від 02.12.2019 на суму 1951343,40 грн; № 61 від 02.12.2019 на суму 2084068,02 грн; № 62 від 02.12.2019 на суму 1918334,94 грн; № 63 від 02.12.2019 на суму 2012734,92 грн; № 64 від 02.12.2019 на суму 1915626,60 грн; № 65 від 02.12.2019 на суму 1812920,99 грн; № 66 від 02.12.2019 на суму 1860290,21 грн; № 67 від 02.12.2019 на суму 2038659,10 грн; № 68 від 02.12.2019 на суму 1943023,70 грн; № 69 від 02.12.2019 на суму 1915301,40 грн; № 70 від 02.12.2019 на суму 1907131,89 грн; № 71 від 02.12.2019 на суму 1939389,47 грн; № 72 від 02.12.2019 на суму 1980537,41 грн; № 73 від 02.12.2019 на суму 1869402,90 грн; № 74 від 02.12.2019 на суму 1974827,55 грн.
На виконання умов договору поставки та вищезазначених специфікацій відповідачем було поставлено товар (листковий прокат, труби), а позивачем прийнято та здійснено оплату товару, в асортименті, кількості, якості та за ціною, зазначеною в специфікаціях.
На підтвердження вказаних обставин позивачем додано до матеріалів справи видаткові накладні та прибуткові ордери (т. 1, а. с. 108-254); платіжні доручення про оплату товару згідно договору поставки № 0212/2019 від 02.12.2019 (т. 1, а. с. 255-260); акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.12.2019 по 03.06.2020 (т. 1, а. с. 261-263); товарно-транспортні накладні з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора) і вантажоодержувача (т. 2, а. с. 19-250, т. 3, а. с. 1-250, т. 4, а. с. 1-21).
Відповідач у відзиві визнає та не оспорює факт оплати позивачем отриманого товару.
З тверджень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що останнім від Головного управління ДПС у Донецькій області було отримано інформацію про те, що з`ясовано документальне оформлення господарської операції за відсутності факту її реального здійснення, оскільки відсутнє реальне джерело походження ідентифікованих товарів та послуг, а відтак неможливий їх рух та виконання за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до платника податків ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» та наступного за ним платника податків.
Посилаючись на інформацію щодо неможливості підтвердження реального факту придбання товару, що ставить під сумнів реальність здійснення операцій між ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» та ТОВ «Сарвейс», позивач просить суд визнати договір поставки №  0212/2019 від 02.12.2019 недійсним з підстав його фіктивності.
Суд погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві, щодо того, що розділом 1 договору поставки №  0212/2019 від 02.12.2019 сторонами було узгоджено предмет договору, у розділі 2 - ціну на товар, у розділі 11 - строк дії договору, при цьому найменування, кількість, одиниці виміру, вартість, строки поставки та оплати товару сторонами врегульовано у підписаних до договору поставки специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.
Тобто, сторонами в договорі поставки №  0212/2019 від 02.12.2019 було узгоджено істотні умови господарського договору.
Як встановлено судом, згідно з поданими до справи матеріалами позивачем за договором поставки №  0212/2019 від 02.12.2019 приймався товар від відповідача, що підтверджує фактичність виконання договору.
Зазначене підтверджується переліченими вище специфікаціями, підписаними позивачем видатковими накладними від 16.12.2019, 17.12.2019, 18.12.2019, 19.12.2019, 20.12.2019, 21.12.2019, 23.12.2019, 24.12.2019, 26.12.2019, 27.12.2019,28.12.2019, прибутковими ордерами, ТТН, платіжними дорученнями № 852857532 та № 852553282 від 10.01.2020, № 859999597 від 06.03.2020, № 859997309 від 24.03.2020, № 859994536 від 25.03.2020 та № 85956390 від 27.03.2020.
Зазначені документи відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність» є первинним документами, підставою для бухгалтерського обліку та відповідно до приписів статей 73,  76,  77 Господарського процесуального кодексу України приймаються в судом в якості належних та допустимих доказів по справі.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що сторонами виконувались свої зобов`язання за укладеним договором поставки №  0212/2019 від 02.12.2019.
За ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст. 203 Цивільного кодексу України).
За ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
З урахуванням викладеного недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Вимогами статті 234 Цивільного кодексу України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.
Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.
З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.
Наявність умислу у сторін угоди означає, що вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди, що укладалася, та сторони прагнули або свідомо допускали ненастання правових наслідків, обумовлених договором.
Таким чином, для визнання зобов`язання таким, що вчинене фіктивно, закон вимагає наявність таких умов: вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору; метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором.
Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає підстав стверджувати, що зобов`язання вчинялося фіктивно.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2018 року у справі № 909/330/16.
Отже, позивач в силу викладеного зобов`язаний довести за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів факт порушення спірним правочином його (позивача) прав та/або охоронюваних законом інтересів, а також наявність передбачених законом підстав для визнання договору недійсним.
Оскільки сторонами при укладанні договору поставки було досягнуто всіх істотних умов договору, договір виконаний з боку як позивача, так і відповідача, а обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не є безумовною підставою, передбаченою законом для визнання договору недійсним, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову.»
За наслідками  розгляду господарської справи № 911/1739/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарвейс» про визнання договору поставки № 0212/2019 від 02.12.2019 недійсним відмовлено у задоволені позову.
Рішення суду набрало законної сили.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «САЛДІ СЕРВІС».
20.08.2019 року між позивачем (Замовник) та ТОВ «САЛДІ СЕРВІС»  (Виконавець) було укладено господарський договір поставки № 0212/2019 від 02.12.2019 року (далі - Договір поставки), відповідно до якого ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» зобов`язалось виробити та здійснити монтаж каркасно-тентової споруди з утепленням. Опис виробу, його характеристики та вартість сторони погодили у специфікації № 1 до Договору поставки. Вартість виробу з його доставкою на зазначену адресу та монтажем склала 11675320,01 грн. з ПДВ.
За п.2.2 договору Виконавець надає послуги власними силами.
Умови поставки: СРТ - м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, 2П, ІНКОТЕРМС-2010(п.2.3 договору).
Загальна вартість договору складає 11675201,60 грн., в тому числі податок на додану вартість 20%: 1945866,93грн.(п. 3.1).
Протягом 3 (трьох) робочих днів післе  закінчення надання  послуг, передбачених Договором, Виконавець надає  Замовнику Акт прийому - передачі наданих послуг. Замовник протягом 10 (десяти) робочих днів зобов`язаний  підписати Акт або надіслати  Виконавцю   мотивовану відмову із зазначенням  недоліків, передбачених  для  доопрацювання та   строки їх усунення (п.4.1 ).
Моментом передачі наданих послуг є  момент підписання сторонами Акту прийому - передачі наданих послуг (п. 4.2. ).
У відповідності до Специфікації до договору  визначений опис виробу, його характеристики та вартість: «Каркасно-тентового сооружения» от 20 августа 2019года, Габариты КТС: Длина-66,0м Ширина-45,0м, Висота стенки-30,м  Общая висота-16,5м.»
Каркасно-тентовая конструкція містила у собі:
«Сборно-разборной металлокаркас» у кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ  4100000,00 грн.,
«Внешний слой: тентовое покрытие кровли ПВХ 900г/м2 тип /Г1, стенки ПВХ 650г/м2 тип Г2»  у кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ   1410000,00 грн.,
«Внутренний слой: тентовые покрытия из материала ПВХ 650г/м2 тип Г2, утеплитель синтетический тип Г2 500г/м2» у кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ 2998600,00 грн.,
Послуга «Монтаж и монтажные расходы » у кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ 791666,67 грн.,
Послуга «Ручная погрузка изделия, доставка изделия на объект г.Краматорск, ручная разгрузка изделия» у кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ 229166,67 грн.,
Послуга автокрану, одиниця виміру  Маш/година, вартість одної   Маш/години без ПДВ 500 грн., кількість годин 400,  загальна сума без ПДВ 200000,00 грн.
Загальна вартість послуги склала 11675320,01 грн., з ПДВ.
У відповідності до вищезазначеної специфікації до вартості  металокаркасу входить: металлопрокат, обрабобка металлопроката,  виготовлення, фарбування та  ґрунтування елементів конструкції, кріпильні елементи.
До тентового покриття  входить: матеріали  на кровлю та стіни, разрізання матеріалу, виготовлення  покриття, монтажнаа фурнітура.
Комплект поставки: каркас металевий, тентове покриття, технічний паспорт на вироб зі всіма сертифікатами (пожежний, санітарно- епідеміологічний, сертифікат  відповідності стандартам України).
На виконання умов договору ПрАТ «КЗВВ» здійснило попередню оплату на адресу ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» в серпні та вересні 2019 року №№: 449885259 від 27.08.2019 року на суму 4459682,64 грн., 2 від  24.09.2019 на суму 2560000,00 грн.
ТОВ «САЛДІ СЕРВІС», на суму отриманої передплати в серпні та вересні 2019 року зареєстровано в Єдиному реєстрі наступні податкові накладні по попередній оплаті за ТМЦ: № 3 від 27.08.2019 року на суму ПДВ 743 280,44 грн. та № 5 від 24.09.2019 року на суму ПДВ 426 000,67 грн.
За даними Акту перевірки суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено ПрАТ «КЗВВ» до складу податкового кредиту (згідно декларації з податку на додану вартість за серпень, вересень 2019 року).
Відповідач зазначив, що у відповідності до наданих до перевірки товарно - транспортних накладних встановлено, що автомобільним перевізником було ПП «Юніс-Теп». В зв`язку з відсутністю в ТТН посилання на код ЄДРПОУ ПП «Юніс-Теп», не можливо ідентифікувати даного платника податків. За даними ЄРПН, за період з 01.11.2019 по 31.12.2019 встановлено , що на адресу ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» податкові накладні від ПП «Юніс-Теп» не зареєстровано будь-які податкові накладні.
В Акті перевірки зазначено, що до перевірки не надано: журнал реєстрації виданих довіреностей, на підставі яких одержувався вищенаведений товар (Збірно-розбірний металокаркас),  тому неможливо встановити, хто саме по довіреності отримував товар та факт отримання товару, дефектні відомості ресурсів.
Відповідачем зроблений висновок, що неможливо встановити фактичне виконання послуг та підтвердити проведені фінансово-господарські операції ПРАТ «КЗВВ» з ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» у грудні 2019 року.
Проведеним аналізом, за позицією відповідача, встановлено відсутність будь-якої інформації про наявність у  ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» автомобільного, устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, за період - грудень 2019 року встановлено обрив ланцюга постачання, не встановлено придбання ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» у контрагентів-постачальників послуг з виготовлення каркасно-тентової споруди з утепленням.
ТОВ «САЛДІ СЕРВІС» на адресу ПрАТ «КЗВВ» в грудні 2019 року здійснило постачання каркасно-тентової споруди та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: № 3 від 18.12.2019 року на суму ПДВ 240 000.00 грн.; № 4 від 26.12.2019 року на суму ПДВ 535 936,6 грн.
Позивач сплатив на користь контрагента залишок  відповідної суми, яка була передбачена договором, а саме:  №100 від 18.12.2019 року на суму 1440000,00 грн.; № 26845641 від 27.12.2019 року на суму 2000000,00 грн., № 859987389 від 19.03.2020 року на суму 1215637,37 грн.  
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено ПрАТ «КЗВВ» до складу податкового кредиту (згідно декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року).
Відповідач у акті перевірки зазначив, що отримання коштів не є підтвердженням здійснення господарських операцій.
Реальності факту здійснення перевезень виробу за договором поставки підтверджується  товарно-транспортними накладними а саме: № 25/205 від 25.12.2019; № 2412/191 від 24.12.2019; № 03/200 від 03.12.2019; № 17/202 від 17.12.2019; № 28/191 від 28.11.2019; № 28/190 від 28.11.2019; № 20/193 від  20.11.2019 року; № 1411/192 від 14.11.2019; № 1411/191 від 14.11.2019, рахунком на оплату №31 від 27.08.2019 за договором №753/19-2 від 20.08.2019 року за виготовлення та монтаж каркасно- тентової споруди з утепленням на загальну суму 11 675320,10 грн. вт.ч. ПДВ 1 945 886,67 грн. документи, які підтверджують якість та відповідність товару за договором №753/19- 2 від 20.08.2019 року(паспорт на каркасно-тентовую конструкцію розміром 44,45х66х14.94м, протокол №19/1-2018 випробувань з визначення групи г7орючості згідно з 7 ДСТУ Б В.2.7-19-95 (ГОСТ 30244-94) зразків металу ПВХ  «TDS Tent Glossy 900 White» виробництва  фірми «TA YA(Китай), свідоцтво якості №4893-19 від 26.12.219 Лабораторії фізико-механічних випробувань виробів для кріплення та матеріалів Атестація Мінекономрозвитку України (свідоцтво засвідчує, що вироби для кріплення пройшли технічний контроль на відповідність вимогам нормативних документів в лабораторії фізико-механічних випробувань), сертифікат відповідності продукції: вироби теплоізоляційні поліефірні звукопоглинаючі торгівельної марки «АльтЕкоБуд» та відповідно висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 29.12.2012року №05.03.02-04/130945 полотно неткане об`ємне згідно ДСТУ 2948-94 відповідає встановленим медичним критеріям безпеки, складено протокол №164-13 сертифікаційних випробувань з визначення групи горючості згідно з ДСТУ Б В.2.7-19-95 (ГОСТ 30244-94), сертифікат відповідності UA032.СС.0283-19 на труби гнучкі, гофровані електроізоляційні з ПВХ, сертифікат відповідності UA 1.016.0010980-16 на кабель силовий та контрольний відповідає пожежної безпеки, сертифікат UA1.166.0033360-16 на коробки монтажні торгівельної марки Schneider Electric, сертифікат якості на труби сталеві електрозварювальні профільні №2-2718 від 13/06/2019, №1-2718 від 05.08.2019, №1-3248 від 20.09.2019, №2-2353 від 15.05.2019, №12718 від 05.08.2019, №1-3355 від 26.09.19 ; Акт приймання-передачі виконаних робіт №31 від 26.12.2019 року за договором №753/19-2 від 20.08.2019 року.
За  договором поставки, сторонами визначені умови постачання товару  CPT  пункт призначення місто Краматорськ.
У відповідності до визначення  термінів  Інкотермс  2010 CPT, означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Під словом перевізник розуміється будь-яка організація, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому чи організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним чи іншим транспортом чи комбінацією цих видів транспорту.
Тобто обов`язок перевезення та доставки було покладено саме на ТОВ «САЛДІ СЕРВІС».
Судом першої інстанції допитано в якості свідка ОСОБА_6 , яка під час проведення перевірки  та судового розгляду справи є головним бухгалтер ПрАТ «КЗВВ», яка пояснила наступне.
Після отримання повідомлення  про проведення перевірки на підприємство  у перший день перевірки прийшли Волик О.В. , Бойміструк О.О . Свідок особисто їх зустріла та відвела для реєстрації у Журналі перевірок.  У направленні на  проведення перевірки було зазначено приблизно  4 особи, а  прийшло дві. Перевіряючі  надали запит на надання документів, які потрібні для проведення перевірки та покинули позивача. З наступного дня були підібрані витребувані документи: договори, вся первинна документація.  Перевірка здійснювалась у приміщенні де знаходилась бухгалтерія, був виділений окремий стіл.
До перевірки була надана вся первинна документація. Волик була всю перевірку, вона була одна, більше представників не було ( крім першого дня).
На запит представника позивача  Макарова  стосовно  ТОВ «Сарвейс» які документи надавались для проведення перевірки: свідок зазначив що до перевірки були наданий договір із специфікаціями, витратні накладні, прибуткові ордери для оприбуткування ТМЦ, Акти виконаних робіт, товарно- транспортні накладні і т.д.        
На питання цього ж представника чи  були у наявності  товарно- транспортні накладні та чи надавались вони до перевірки,  чи були вони в оригіналах - свідок зазначив, що  вони були у наявності та надавались в оригіналах, крім того були надані в оригіналах  акти надання послуг.
Також  на запитання  представника позивача чи пам`ятає свідок  з ким підписувались Акти  з постачальником чи третьою особою, свідок надав пояснення з третьою особою  «Престиж Сервіс». Так зазначила, що бухгалтерія перевіряє контрагентів, які включені до бази підприємства шляхом перевірки  бази даних ДПС України і фінансова служба не володіла інформацією, що контрагенті, які були зазначені у Акті перевірки були неблагонадійними.
На питання представника відповідача Ярової С.Е. чи є опис документів, які надавались під час перевірки надала суду пояснення, що такий  опис не складався
Допитана судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_7 - бухгалтер 1 категорії  ПрАТ «КЗВВ» надала наступні свідчення.
У ході проведення перевірки вона  супроводжувала перевіряючого інспектора, допомагала головному бухгалтеру  підготовлювати та надавати документи до перевірки.
На питання представника позивача Макарова А.А. чи готували вона та надавала перевіряючому документи стосовно ТОВ  «Сарвейс», а саме ТТН та інші документи засвідчила що готувала, точну кількість не пам`ятає, але ТТН було багато.
На  питання представника відповідача Ярової С.Е. чи є опис документів які надавались під час перевірки - надала суду пояснення, що такою інформацією не володіє, Акт  не читала.
Доповіла  щодо зберігання документів, в тому числі ТТН ( підшиваються окремо не під договором).
На питання суду надала пояснення що  кількості перевіряючи - спочатку було двоє, а  потім одна.  
Допитана судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_8 - бухгалтер 1 категорії ПрАТ «КЗВВ» пояснила наступне
У травні 2021 до  позивача спочатку  прибуло два перевіряючих, потім протягом усього часу проведення перевірка була одна перевіряюча Волик. Їм надавалась уся документація.  
Особисто  не приймала участь у підготовці та переданні документів для проведення перевірки, але знаходилась у кабінеті де проходила перевірка та  бачила беспосереньо  як співробітнику податкової  надавались документи.
На запитання  представника позивача Макарова А.А. чи звертались податківці  із питанням,   що бракує якихось  документів свідок  зазначив, що   з таким  питанням   не звертались.
За п. 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За п. 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу ХХ цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно п. 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
За п. 198.1, 198.2 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).
Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій (видаткові накладні, акти виконаних робіт та інш.).
Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (п.5 ст.9 Закону № 996).
За пп. 2.1 та пп. 2.4 ст.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 (далі - Положення № 88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно п.2.5 Положення № 88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Отже, законодавцем визначено підстави, за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у зв`язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.
Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, платіжні доручення, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Отже, первинні документи, зокрема рахунки на оплату, видаткові накладні, податкові накладні, накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та інші документи  оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом № 996 та Положенням № 88 та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.
Щодо ненадання до перевірки ТНН, які б підтверджували вантаження та розвантаження отриманих товарів, по взаємовідносинам з ТОВ «Сарвейс» суд зазначає наступне.
Згідно п. 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Зазначена норма лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.
Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. Тобто, позивач має право доводити в процесі судового розгляду обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, відповідно до вимог КАС України, а саме надавати докази до позову, до відповіді на відзив на позов.
Обов`язок суду оцінити відповідні докази за правилами Кодексу адміністративного судочинства України  є однією з гарантій установлення об`єктивної істини у справі та прийняття правильного рішення у  справі.
Також, з урахуванням того, що в силу частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, податковий орган не повинен обмежуватися встановленням формальних умов застосування податкового законодавства, та у випадку сумнівів у правомірності донарахування грошових зобов`язань повинен встановити, дослідити та оцінити усю сукупність обставин, що мають значення для оцінки поведінки платника у сфері оподаткування.
Судом враховано постанову Верховного Суду від 21.02.2018 року в справі № 813/3209/15.
Судом не приймається до уваги посилання відповідача на ненадання  товарно-транспортних накладних, з огляду на те, що правилами ведення податкового обліку не передбачено обов`язковості ведення і зберігання товарно-транспортних накладних на перевезення вантажів автомобільним транспортом для підтвердження обставин щодо правомірності віднесення до складу валових витрат вартості придбаних позивачем ТМЦ та формування податкового кредиту.
За Законом України «Про автомобільний транспорт» та наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» обов`язок щодо наявності товарно-транспортної накладної покладено на перевізника та його водія.
Згідно розділу 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року (далі - Правила № 363) товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Зазначені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені Правилами №363, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є виключним документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Товарно-транспортна накладна входить до переліку документів встановлених тільки для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах. Обов`язковість надання платником податку для підтвердження факту придбання товарів товарно-транспортних накладних ПКУ не встановлена.
Дефектність товарно-транспортних накладних або їх відсутність  може свідчити лише про факт порушення правил перевезень автомобільним транспортом, що не пов`язане з дотриманням вимог податкового законодавства, не приймаються судом до уваги, оскільки це не є підставою для обмеження позивача, як покупця, у праві формувати витрати та податковий кредит за умови реальності господарських операцій.
Податковий кодекс України не містить норм, відповідно до яких випливало б що відсутність у платника податку документів, що підтверджують транспортування товару (ТТН, подорожних листів, тощо), або наявність таких документів, але складених з порушенням, позбавляє права на нарахування податкового кредиту у складі вартості такого товару та/або формування витрат.
Вищезазначені висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 21 серпня 2018 року у справі № П/811/2816/15 від 18 грудня 2018 року у справі № 826/13058/15.
Крім того, позивачем надані до позову належним чином засвідчені копії ТТН, які описані у зазначеному рішенні (т.2 на 252 аркушах), які засвідчують факт навантаження та перевезення товару на адресу позивача.
Свідчення свідків щодо факту надання/ненадання ТТН до перевірки носять  взаємовиключний характер.
Щодо обриву другого, четвертого ланцюгу з контрагентами контрагентів, то суд звертає  увагу на ту обставину, що дефініція «ланцюг» застосовується в різних Розділах Податкового кодексу України, але в Розділі ПДВ взагалі відсутнє.
Термін «обрив» Податковий кодекс України не містить.  
Посилання податкового органу на податкові інформації, згідно яким не встановлено факту взаємодії контрагентів позивача із іншими суб`єктами господарювання по ланцюгу постачання, а отже й на відсутність факту реального здійснення господарських операцій є безпідставними, так як недобросовісність учасників господарських правовідносин в ланцюгу постачання товарів (послуг) не може слугувати підставою для притягнення до юридичної відповідальності суб`єкта господарювання, який виконав зобов`язання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару. Крім того, вказана інформація не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від знаходження його за юридичною адресою, фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, надання/ ненадання звітності,   від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Зазначена позиція підтверджується правозастосовною практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України (заява № 3991/03), рішення від 22.01.2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії' (заява № 3991/03).
З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання для безпосередньої господарської діяльності підприємства, що були предметом вищезазначених договорів, обсяги товарів та їх безготівкову оплату.
При вирішення податкових спорів, суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Реальність вчинюваної господарської операції - це встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов`язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності та висновки в Акті не спростовують фактичного руху активів позивача.
У Акті перевірки взагалі не досліджувалось питання оприбуткування отриманого товару (продукції) на склад позивача,  його (її) використання у власній господарській діяльності позивача.
Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, який у подальшому приймає участь у формуванні сум бюджетного відшкодування, є факт реального здійснення операцій з придбання у розглядаємому випадку товар з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Відповідачем не доведено порушення податкового законодавства з боку позивача.
Щодо клопотання відповідача про повторний допит у якості свідка Волик О.В. , то судом першої інстанції особу було допитано у якості свідка в судовому засіданні 21.09.2021 року (т.4 а.с. 144). Судом апеляційної інстанції було прослухано звукозапис судового засідання та зроблено висновок, що вказані пояснення не спростовують обставин у справі, які були встановлені судом першої інстанції та узгоджуються із зібраними доказами по справі. Повторний допит вказаного свідка, як вважає суд апеляційної інстанції, не є необхідним, а тому в задоволенні цього клопотання відмовляє.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС України у Донецькій області за формою «Р» від 24.06.2021 року № 97905990715. 
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року у справі № 200/8497/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податного повідомлення-рішення- залишити без змін.
Повний текст постанови складений 18 липня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                 Е.Г. Казначеєв