Справа № 350/1761/21 
Провадження № 22-ц/4808/533/22 
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,  
розглянувши у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Пуликом М.В. 10 січня 2022 року в селищі Рожнятів Івано-Франківської області, 
                                                      в с т а н о в и в:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подано позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч має таку можливість оскільки працює на сезонних роботах за межами України та має високу заробітну плату. Це спонукало її звернутися з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей, дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду допустити до негайного виконання. Судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-2).
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2021 року і до досягнення повноліття дітьми.
Виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 500 гривень витрат на професійну правничу допомогу та на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 992,40 грн. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) (а.с.27-28).
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісячно, суд не в повній мірі врахував його матеріальний стан, періодичність отримання ним доходів та обов`язок обох батьків на утримання дитини.
Він вже тривалий час проживає на території України, за межі України на заробітки не виїжджає, зараз безробітний, стабільного заробітку не має. Позивач не надає на підтвердження наведеного жодного належного та допустимого доказу щодо сплати визначеного нею розміру аліментів.
Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд врахував правила ст.182 СК України, разом з тим дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів, тому визначений розмір аліментів підлягає зменшенню до 1500 грн щомісячно.
Просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей з 2500 грн до 1500 грн щомісячно на кожну дитину (а.с.37-41).
Заперечивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 подала відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що надання відповідачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків станом на 04.02.2022 року є недостатнім доказом його матеріального стану.
Апелянт приховав істотні обставини про свій задовільний матеріальний стан. Протягом всього 2021 року відповідач виїжджав на роботу за межі України, де працював на будівництві та заготівлі лісодеревини, отримував високі заробітки, що підтверджується проставленими прикордонною службою штемпелями про перетин кордону України в його паспорті для виїзду за кордон. Також відповідач має у приватній власності трактор та легковий автомобіль, і також про їх належність не долучив відповідні документи до апеляційної скарги. 
Суд правильно визначив розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тому рішення суду є законним та обґрунтованим.
Просить рішення суду залишити без змін.
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням наведених положень розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень ч.ч. 2 і 3 ст. 150 СК України, ст. 180 СК України, ч. 3 ст. 181 СК України, ч.ч.1,2 ст. 182 СК України, ст. 184 СК України, врахувавши, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот ) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.
З таким висновком в частині визначення розміру аліментів погоджується апеляційний суд з огляду на таке.
Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.02.2007 року у Грабівській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис №4, про свідчить свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 06.02.2007 року (а.с.5).
Позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , серії  НОМЕР_2 (а.с.7).
Згідно акту обстеження Грабівського старостинського округу від 04.10.2021 року ОСОБА_1 проживає з дітьми в будинку матері (а.с.8).
Відповідач не заперечує свого обов`язку щодо сплати аліментів та визнає позов частково по 1500 грн щомісячно на кожну дитину (а.с.24).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст.181, 182 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 7 Закону України  «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі:  з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Статтею 7 Закону України   «Про Державний бюджет України на 2022 рік»  прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень.
Дітям на день подання позову виповнилося 12 та 7 років, тому прожитковий мінімум для них становив 2510,00 гривень.
Та обставина, що сімейним законодавством визначений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є безумовною підставою для стягнення саме такого розміру аліментів, оскільки при вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення.
Відповідач є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не має.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 04.02.2022 рок у інформація за період  з 4 кварталу 2020 року по 03 квартал 2021 року про доходи відповідача відсутня (а.с.45). Ця довідка подана відповідачем суду апеляційної інстанції.
Відповідачем а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не подано жодних доказів про наявність у нього будь-яких доходів,  про наявність або відсутність у нього майна, від якого він може отримувати доходи, про останнє місце роботи і про розмір останнього його заробітку, про перебування у пошуках роботи (перебування на обліку ц центрі зайнятості населення) тощо. Крім того, позивач не надає обґрунтованого пояснення за які кошти він забезпечує власну життєдіяльність і з яких міркувань виходить, визнаючи позов сукупно на суму 3000 грн на місяць.
Фактично відповідач, не подавши суду жодних доказів на підтвердження його матеріального становища, перекладає обов`язок доказування його матеріального забезпечення на сторону позивача. 
Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений судом першої інстанції розмір аліментів сприятиме гармонійному, фізичному та духовному розвитку дітей, а платник аліментів, не спростував позицію позивача у суді першої інстанції належними та допустимими доказами, що не має можливості нести такі витрати. Також, аліменти у зазначеному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей, їх розмір не є надто обтяжливим для відповідача.
Суд апеляційної інстанції не приймає як доказ довідку з Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 04.02.2022 рок у інформація за період  з 4 кварталу 2020 року по 03 квартал 2021 року про доходи відповідача, оскільки цей доказ не був поданий суду першої інстанції і відповідач не обґрунтував поважності причин його неподання.  
Таким чином, приймаючи до уваги, що вимоги апелянта  ґрунтуються лише на тій обставині, що він не працевлаштований і тому не має доходу, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання,  апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для зміни рішення суду не встановлено. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно з`ясував обставини справи, а тому рішення суду слід залишити без зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд
                                           п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення,  а рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                  І.О. Максюта
Судді:                                                                                                            Л.В. Василишин
                                                                                                                       В.Д.Фединяк
Повний текст постанови складено 20 квітня 2022 року.