ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/16660/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року (суддя Лозицька І.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідачів: Саксаганський районний відділ у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                                   ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідачів: Саксаганський районний відділ у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 04.03.2021 року № ПНМКМ 003476 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 15.10.2020 року №12031500015265 про скасування посвідки на тимчасове проживання від 22.06.2020 року № НОМЕР_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 06.10.2020 року № 1306 щодо заборони в`їзду в Україну.
Визнати протиправним та скасувати рішення Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 05.06.2021 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання про обмін посвідки тимчасового проживання, виданої Соліману ОСОБА_2 22.06.2020 року, термін дії якої закінчився 19.06.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та прийняти нове судове рішення в якому  відмовити позивачу в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 15.10.2020 №12031500015265 про скасування посвідки на тимчасове проживання від 22.06.2020 року № НОМЕР_1 .
Відмовити позивачу у частині  визнання  протиправним та скасування рішення Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 05.06.2021 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
Відмовити позивачу у частині  зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання про обмін посвідки тимчасового проживання, виданої Соліману ОСОБА_2 22.06.2020 року, термін дії якої закінчився 19.06.2021 року.
Відмовити  позивачу у частині зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну.
Відмовити у частині  розподілу судових витрат в сумі  1311,60грн.  судового збору. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права,  неповно з`ясовано обставини справи. Зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач втратив підстави для перебування на території  України відповідно до яких йому була оформлена та видана довідка на тимчасове  проживання  №800142240, у позивача змінилась приймаюча сторона та підстава оформлення посвідки на тимчасове проживання. 
Також зазначено, що в ході перевірки матеріалів справи про отримання дозволу  на імміграцію в Україну відносно позивача було виявлено, що виконується  Доручення щодо  заборони в`їзду в України, заявник не мешкав за адресою, вказаною в заяві про надання  дозволу  на імміграцію в Україну, що і було підставами  для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу  на імміграцію.
Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області апеляційну скаргу підтримав.
Представник Саксаганського районного відділу у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області просив апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити.
Інші учасники справи не з`явились, про дату, час, місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись. 
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є громадянином Арабської Республіки Єгипет, 23.09.2017 між позивачем та громадянкою України ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 19.02.2019. Від шлюбу позивач має дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є громадянином України.
22.06.2020 позивачем отримано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строк дії до 19.06.2021.
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 29.09.2020 №11712 – місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
04.03.2020 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення ПРМКМ 003486 про те, що 04.03.2020 о 15.25 год. за адресою: АДРЕСА_2 виявлено громадянина Єгипту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  який порушив законодавство України, а саме: працевлаштування без відповідного дозволу. Місце скоєння правопорушення: м. Київ, вул. Старовокзальна. Переклад вказаного протоколу зроблено за участі перекладача, про що міститься відповідна відмітка.
Також в протоколі наявна відмітка про те, що позивач просить розглядати справу про адміністративне правопорушення без його участі. Розгляд справи відбудеться 04.03.2020.
Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МКМ 003476 від 04.03.2020, якою відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.
06.10.2020 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області було прийнято рішення № 1306 про заборону в`їзду в Україну громадянину Єгипту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким було заборонено громадянину Єгипту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання на території України : АДРЕСА_3 , посвідка на тимчасове проживання   НОМЕР_4 від 09.08.2019 в`їзд в Україну терміном на 3 роки.
Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання від 15.10.2020 № НОМЕР_5 , відповідно до якого на підставі підпункту 5 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною і знищення посвідки на тимчасове  проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 322, скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 . 
З вказаним рішенням позивач ознайомлений 03.11.2020, про що міститься відповідна відмітка.
05.06.2021 Саксаганським районним відділом у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну    №12294300008423, яким позивачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію» відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
З вказаним рішенням позивач ознайомлений 22.09.2021 року, про що наявна відповідна відмітка.
Позивач звернувся з даним позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачами правомірність оскаржених рішень не було доведено.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Судом першої інстанції було зроблено висновки, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НПМКМ № 003476 від 04.03.2020 про притягнення громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.
Також судом першої інстанції було зроблено висновки про те, що рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області щодо заборони в`їзду в Україну від 06.10.2020 року № 1306 є також протиправними та підлягають скасуванню.
Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржено.
Щодо визнання протиправними та скасування рішення від 15.10.2021 року № 13031500015265 Головного управління  Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про скасування посвідки на тимчасове проживання від 22.06.2020 року №800142240.
Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.
Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу, про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем або особою без громадянства.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5-1 Закону № 3773-VI строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить, зокрема, у випадку, визначеному частиною четвертою статті 4 цього Закону, - строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі – Порядок №322).
Посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (п. 1).
Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (п. 2).
Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які:
1) досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто;
2) не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет осіб, зазначених у частинах другій - тринадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», до яких вони прибули з метою возз`єднання сім`ї (п.3).
Посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом (п. 4).
Згідно з п.п. 5 п. 63 Порядку № 322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі, зокрема, коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивачем не було надано доказів сплати накладеного на останнього адміністративного стягнення у розмірі 5100,00 грн. відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НПМКМ № 003476 від 04.03.2020.
У зв`язку з цим, керуючись абз. 6 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідачем  було прийнято оскаржуване рішення №1306 від 06.10.2020 про заборону в`їзду в Україну громадянину Єгипту ОСОБА_1 , а також направлено на адресу Головного центу обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Доручення від 08.10.2020 щодо заборони в`їзду позивачеві в Україну.
15.10.2020 рішенням Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_5 , на підставі підпункту 5 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженою постановою КМУ від 25.04.2018 № 322, відповідно до якого скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 22.06.2020.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки судом під час розгляду справи встановлено протиправність та підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НПМКМ № 003476 від 04.03.2020 про притягнення громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, та рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області щодо заборони в`їзду в Україну від 06.10.2020 року № 1306, то 
рішення від 15.10.2021 №13031500015265 Головного управління  Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про скасування посвідки на тимчасове проживання від 22.06.2020 №800142240, є також протиправними та підлягають скасуванню.
          Доводи апеляційної скарги  вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки рішення від 15.10.2021 №13031500015265 Головного управління  Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області було прийнято на  підставі  підпункту 5 пункту 63  Порядку  оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 №322. 
Щодо визнання протиправним та скасування рішення від 05.06.2021 року Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління  Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України «Про імміграцію» № 2491-III.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.
Згідно зі ст. 9 Закону № 2491-ІІІ заяви про надання дозволу на імміграцію подаються:
1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання;
2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.
За неповнолітніх осіб, а також осіб, яких у встановленому порядку визнано недієздатними, заяву про надання дозволу на імміграцію подають їх законні представники.
Якщо іммігрує один з батьків, якого (яку) супроводжують неповнолітні діти, він (вона) повинен подати заяву чоловіка (дружини), посвідчену нотаріально, про те, що він (вона) не заперечує проти імміграції дітей разом з батьком (матір`ю). У випадку відсутності такої згоди батько (мати) повинен подати рішення відповідного державного органу про залишення дітей при батькові (матері). Зазначене рішення має бути легалізоване консульською установою України, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.
Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи:
1) три фотокартки;
2) копія документа, що посвідчує особу;
3) документ про місце проживання особи;
4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі);
5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Вимога пункту 5 не поширюється на осіб, зазначених у пунктах 1, 3, 6 частини третьої статті 4 цього Закону.
Крім зазначених документів подаються:
1) для осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 4 цього Закону, - документ, що підтверджує підтримку їхнього клопотання центральним органом виконавчої влади України;
2) для осіб, зазначених у пункті 2 частини другої статті 4 цього Закону, - копії документів, що підтверджують відповідність рівня кваліфікації спеціаліста або робітника вимогам, передбаченим у переліку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері праці;
3) для осіб, зазначених у пункті 3 частини другої статті 4 цього Закону, - копії статуту та/або зареєстрованих договорів (контрактів) про інвестиційну діяльність та довідка банку про надходження іноземної інвестиції в економіку України іноземною конвертованою валютою на суму не менше 100 (ста) тисяч доларів США;
4) для осіб, зазначених у пункті 4 частини другої та у пункті 1 частини третьої статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України;
5) для осіб, зазначених у пункті 5 частини другої статті 4 цього Закону, - документ, який підтверджує, що особа раніше перебувала в громадянстві України;
6) для осіб, зазначених у пункті 6 частини другої статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з іммігрантом, і документ про те, що іммігрант не заперечує проти їх імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні;
8) для осіб, зазначених у пункті 8 частини другої статті 4 цього Закону, - копія документа, що підтверджує встановлення особі статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми, а також документ, що підтверджує факт безперервного проживання особи на законних підставах на території України протягом трьох років з дня встановлення їй статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми;
9) для осіб, зазначених у пункті 9 частини другої статті 4 цього Закону, - документ, що підтверджує факт проходження військової служби у Збройних Силах України;
10) для осіб, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 4 цього Закону, - копії документів про призначення їх опікунами чи піклувальниками над громадянами України або про встановлення над ними опіки чи піклування громадянина України;
11) для осіб, зазначених у пункті 3 частини третьої статті 4 цього Закону, - документи, що підтверджують право особи на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України "Про громадянство України";
12) для осіб, зазначених у пункті 4 частини третьої статті 4 цього Закону, - подання центрального органу виконавчої влади України про те, що імміграція особи становить державний інтерес для України;
13) для осіб, зазначених у пункті 5 частини третьої статті 4 цього Закону, - документи, що підтверджують отримання статусу закордонних українців, або копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки із закордонними українцями;
14) для осіб, зазначених у пункті 6 частини третьої статті 4 цього Закону, - оригінали (після пред`явлення повертаються) та копії посвідки на тимчасове проживання та рішення про надання статусу особи без громадянства.-
Якщо за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію, законодавством України передбачена сплата державного мита або консульського збору, разом із заявою подається документ про його сплату.
У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.
Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.
Відповідно до ст. 10 Закону № 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію не надається:
1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;
2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;
3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;
4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;
5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України.
Відповідно до ст. 13 Закону № 2491-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.
Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.
Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання.
Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.
У разі скасування дозволу на імміграцію та вилучення посвідки на постійне проживання у зв`язку із засудженням до позбавлення волі за вироком суду особа повинна виїхати з України протягом місяця з дня відбуття покарання.
Якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про відмову у наданні їй дозволу на імміграцію, за час розгляду її заяви втратила інші законні підстави для перебування в Україні, на неї поширюються положення частин другої - четвертої цієї статті.
Як було встановлено судом першої інстанції з оскаржуваного рішення Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління  Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області від 05.06.2021 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, вказане рішення прийнято на підставі Закону № 2491-ІІІ, а саме: особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки що під час розгляду даної справи відповідачами не доведено обставини, що слугували для прийняття оскаржуваних рішень, то рішення Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління  Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області від 05.06.2021 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, також є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання про обмін посвідки тимчасового проживання, виданої Соліману ОСОБА_2 22.06.2020 року, термін дії якої закінчився 19.06.2021 року та про зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог щодо зобов`язання повторно розглянути питання про обмін посвідки тимчасового проживання, термін дії якої закінчився 19.06.2021 року, а також зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись  ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.  
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідачів: Саксаганський районний відділ у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 20 липня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш