Справа № 297/1389/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

17 травня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
               головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,
       з участю секретаря Микуляк Є.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Берегівського районного суду від 26 липня 2021 року (у складі судді Фейіра О.О.) за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу – Кирияк Клари Миколаївни, про визнання недійсним правочину, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом у червні 2021 р. 
       Просив визнати недійсним правочин, а саме – довіреність від 03.10.2019 р., що була посвідчена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М., свідоцтво № 1426, яка зареєстрована в реєстрі № 1889, у зв`язку з його фіктивністю.
       На обґрунтування позовних вимог указав, що 21 листопада 2019 р. він отримав перемогу на електронних публічних торгах ДП «Сетам» по придбанню об`єкта нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що був об`єктом іпотеки. Після сплати всіх необхідних платежів та оформлення всіх документів, 13 грудня 2019 р. приватним нотаріусом Берегівського нотаріального округу Закарпатської області Гарапко Х.М. йому було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок, а також на земельну ділянку, на якій він розташований. 
Однак, при його вселенні у вказаний будинок ОСОБА_1 повідомив, що такий йому не належить, і він має довіреність від власника будинку на вчинення будь-яких правочинів щодо нього. Вважає довіреність посвідчену приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М., зареєстровану в реєстрі за № 1889 фіктивним правочином, оскільки ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , оформляючи таку, знали, що ніяких правових наслідків такий правочин не має і не може мати, оскільки вказане в довіреності нерухоме майно – житловий будинок і земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 були на час складання такої предметом іпотеки згідно з договором іпотеки № PCL-801/007/2007, укладеним 30.01.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 .
Крім того, будинок і земельна ділянка перебували під арештом згідно з виконавчим листом № 297/2469/18, виданим 26.03.2019 р. Берегівським районним судом. 
Не сплативши борг у сумі 2 558 871,34 грн. перед ЗАТ «ОТП Банк», ОСОБА_1 не зміг би від імені ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії із нерухомим майном, указаним у довіреності. 
Вважає, що єдиною метою оформлення такого правочину, є створення ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перешкод по його вселенню у придбаний ним на електронних торгах будинок.
Рішенням Берегівського районного суду від 26 липня 2021 р. довіреність ОСОБА_3 від 03 жовтня 2019 р., посвідчену приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М., зареєстровану в реєстрі за № 1889, визнано недійсним правочином у зв`язку із його фіктивністю. Стягнуто з приватного нотаріуса Кирияк К.М. на користь держави 908 грн. судового збору.
ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Обґрунтовуючи порушення указаним судовим рішенням своїх прав, ОСОБА_1 посилається на те, що оспорювана довіреність укладена між двома особами, а саме – ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , відтак оскаржуване судове рішення стосується безпосередньо їх прав та інтересів.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить винести ухвалу про закриття апеляційного провадження, оскільки оскаржуваним судовим рішенням права та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалися.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити. Узагальнені доводи заперечення зводяться до того, що нотаріус не є належним відповідачем у цій справі, судом не було залучено особу, яка видавала довіреність, і не здійснено заміни належного відповідача в порядку ст. 51 ЦПК України.
Суд виходив із обґрунтованості позовних вимог.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення – скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові з процесуальних підстав, із таких мотивів.
Згідно з положеннями частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам закону оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями реалізації права на судовий захист.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною першою статті 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Тобто, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси у всіх органах, організаціях і установах, незалежно від форм власності чи підпорядкування, а також вчиняти певні дії, в т.ч., стосовно житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,2163 га, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 2120485201:02:002:0109, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10), шляхом укладення довіреності, яку ОСОБА_2 просив визнати недійсною через її фіктивність, при цьому вимог до суб`єктів, які уклали оспорювану довіреність пред`явлено не було.
За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За своїм змістом довіреність є одностороннім правочином, вольовою дією однієї особи.
Оскаржуючи довіреність від 03 жовтня 2019 р., якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 на вчинення певних дій і представництво його інтересів, ОСОБА_2 не вказує цих осіб відповідачами, а суд першої інстанції не залучає їх до участі в справі, що є грубим порушенням норм процесуального права. Сумнів ОСОБА_2 у законності оскаржуваної довіреності безпосередньо стосується прав та обов`язків як особи, яка уповноважила іншу особу ( ОСОБА_3 ), так і особи, яку вповноважили на вчинення тих чи інших дій ( ОСОБА_1 ).
Позивач заявив вимогу про визнання довіреності недійсною у зв`язку з її фіктивністю до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М. і суд першої інстанції вважав такого належним відповідачем.
Однак, апеляційний суд із цим висновком погодитись не може.
Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63).
Спір про визнання недійсною довіреності, треба розглядати як спір, пов`язаний із уповноваженням однією особою іншою на вчинення певних дій і представлення інтересів, і наявність такої довіреності певним чином зачіпає права особи, яка звертається до суду за захистом свого права.
Зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом першої інстанції обставини справи підтверджують, що спір у позивача існує саме з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 із приводу порушення ними права власності позивача на спірне домоволодіння унаслідок їх дій щодо підписання оспорюваної довіреності.
Отже, позовна вимога про визнання недійсною довіреності у зв`язку з її фіктивністю не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивач визначив відповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо визнання недійсною довіреності, незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі навіть третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, і немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39).
З огляду на те що позивач заявив позов, зокрема, і до неналежного відповідача – приватного нотаріуса, висновок суду першої інстанції про задоволення позову щодо цієї особи є помилковим.
Колегія суддів визнає, що наведені апелянтом доводи в сукупності з наданими документами є достатніми для висновку про те, що оскарженим рішенням Берегівського районного суду від 26 липня 2021 р. вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_1 щодо визнання недійсним правочину, а саме: довіреність від 03.10.2019 р., що була посвідчена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М., свідоцтво № 1426, яка зареєстрована в реєстрі № 1889, у зв`язку із його фіктивністю, при цьому, що ОСОБА_1 , як особа уповноважена оспорюванню довіреністю вчиняти певні дії, не була залучена до участі в справі.
За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.
Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб`єктний склад) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новою заявою із указівкою вірного суб`єктного складу учасників справи.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) задовольнити.
2.Рішення Берегівського районного суду від 26 липня 2021 року скасувати.
3.У позові ОСОБА_2 відмовити.
4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні у відшкодування судового збору.
5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
6.Повне судове рішення складено 25 травня 2022 р.

Судді: