Ухвала
 
25 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 213/3736/20
провадження № 51-154ск22
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року,
встановив:
засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 17 січня 2022 року касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції засудженому  ОСОБА_4 було зазначено про необхідність навести відповідне обґрунтування доводам своєї касаційної скарги, а також викласти свої вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК. Крім того, звернуто увагу засудженого ОСОБА_4 на те, щоневідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та його незгода з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження і надання їм своєї оцінки не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого строку для усунення недоліків та на виконання ухвали касаційного суду, засуджений  ОСОБА_4 подав доповнення до касаційної скарги, перевіривши зміст якого, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі від 17 січня 
2022 року недоліки касаційної скарги засуджений не усунув.
Зокрема, у своєму доповненні до касаційної скарги засуджений  ОСОБА_4 вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та  апеляційної інстанцій відповідного обґрунтування своїм доводам так і не навів, натомість, він знову не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку та зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 438 КПК 
не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, доповнення засудженого  ОСОБА_4 повторно не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, 
що регулює повноваження суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно зі ст. 433 КПК 
у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі та доповненні правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що засуджений  ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу разом 
з доповненням слід повернути особі, яка їх подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 рокуразом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	  ОСОБА_5 	ОСОБА_3 	
Судді: