ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" травня 2022 р.           Справа№ 910/9593/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Владимиренко С.В. 

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини»
на рішення                    Господарського суду міста Києва
від                              27.10.2021
у справі                    №910/9593/21 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю
«Дніпроавтозапчастини»
до                              Приватного акціонерного товариства
«Національна енергетична компанія «Укренерго»
про                              стягнення 33 317,78 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» (надалі - позивач, ТОВ «Дніпроавтозапчастини», скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі - відповідач, ПрАТ «НЕК «Укренерго») про стягнення 33 317,78 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №01-083084-20 від 04.06.2020 (надалі - Договір) в частині безпідставного неповернення завдатку, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача забезпечувальний платіж у сумі 31029,66 грн, а також нараховані за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати в сумі 1892,81 грн і 3 % річних - 395,31 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у справі №910/9593/21 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Аргументуючи судове рішення, місцевий господарський суд зазначив про те, що Договором передбачено повернення завдатку лише у разі належного виконання постачальником його умов, а оскільки позивачем порушено умови Договору в частині строку поставки товару, підстави для повернення відповідачем на користь позивача суми завдатку у розмірі 31 029,66 грн в силу п. 13.4 Договору відсутні. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ «Дніпроавтозапчастини» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у справі №910/9593/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення прийнято на підставі неповного та неправильного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що посилання суду першої інстанції на порушення позивачем строку поставки товару за Договором як на підставу неповернення відповідачем позивачу суми завдатку є помилковими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Весь товар за заявкою відповідача від 03.11.2020 позивачем було передано в межах передбаченого Договором строку, про що свідчать видаткові і товарно-транспортні накладні, остання з яких датована 02.12.2020, а підписання відповідачем первинних документів на поставку 30.12.2020 не спростовує належного виконання позивачем договірних зобов`язань в частині строку поставки товару та вжиття у відповідності до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) всіх заходів, необхідних для такого виконання.
У свою чергу, скаржник зазначає про порушення відповідачем порядку приймання товару та фіксації виявлених його недоліків, які попри це позивачем усунуто. 
Також у апеляційній скарзі скаржник зауважив про незаконність утримання коштів, перерахованих в якості гарантії забезпечення виконання Договору після отримання покупцем товару за цим Договором. 
Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, із обґрунтуванням причин пропуску. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Дніпроавтозапчастини» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: ОСОБА_1, Алданової С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ «Дніпроавтозапчастини» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у справі №910/9593/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9593/21.
24.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9593/21.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку та перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 для вирішення питання щодо руху апеляційної скарги у справі №910/9593/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П., судді: Владимиренко С.В., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 задоволено клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у справі №910/9593/21, поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/9593/21 за апеляційною скаргою ТОВ «Дніпроавтозапчастини» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.
З огляду на викладене, розгляд апеляційної скарги ТОВ «Дніпроавтозапчастини» вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Роз`яснено відповідачу право та встановлено строк для подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу, встановлено сторонам строк на подання заяв/клопотань, пояснень або заперечень.
Відповідач у порядку ст. 263 ГПК України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у даній справі залишити без змін.
Зокрема, у своєму відзиві відповідач зазначає про дотримання останнім п. 4.3.3 Договору щодо належного повідомлення позивача про недоліки товару та про необхідність їх усунення шляхом направлення позивачем уповноваженого представника для складення акту про невідповідність або вжиття заходів по заміні товару чи приведення його якісних характеристик у відповідність до умов Договору. Зважаючи на те, що замінений товар відповідачем отримано 30.12.2020, відповідно останнім підписано акт приймання-передачі продукції саме 30.12.2020, а тому в силу положень п. 4 Договору датою поставки (передачі) товару визнається дата підписання покупцем акту. 
Так, відповідач зазначає про дотримання ним, зокрема, і п. 13.4 Договору та правомірність неповернення завдатку у зв`язку з порушенням позивачем строків поставки товару за Договором.  
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків. 
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 04.06.2020 між ТОВ «Дніпроавтозапчастини» (постачальник) та ПрАТ «НЕК «Укренерго» (покупець) укладено Договір, відповідно до п. 1.1 якого предмет закупівлі ДК 021:2015) "31430000-9 Електричні акумулятори Акумуляторно для транспортних засобів".
За Договором постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю у порядку та строки, встановлені договором, товар (за предметом закупівлі, зазначеним у абзаці першому цього пункту договору) у кількості, за ціною, з якістю, в комплектації тощо згідно з договором, а покупець зобов`язується здійснити оплату належно поставленого товару на умовах договору.
Найменування, номенклатура, модель, опис технічних характеристик, інші характеристики та вимоги до товару, - згідно з додатком №1 до Договору.
Відповідно до п. 13.1 Договору, постачальник надає забезпечення виконання договору.
Згідно з п. 13.2 Договору, забезпечення виконання договору надається у вигляді завдатку. Розмір забезпечення виконання договору (завдатку) становить 31 029,66 грн.
Постачальник здійснює перерахування грошових коштів (Завдатку) на поточний рахунок ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО", Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код ЄДРПОУ 00100227, п/р № НОМЕР_1 , в АТ "Ощадбанк", Україна, 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, МФО 300465, з обов`язковою позначкою в графі "Призначення платежу" платіжного доручення "Забезпечення виконання договору на закупівлю: "АКБ для T3".
Так, на виконання умов Договору позивачем згідно платіжного доручення №10248 від 01.06.2020 на рахунок відповідача здійснено перерахування забезпечення виконання договору (завдатку) в розмірі 31 029,66 грн.
Зазначаючи про належне виконання зі свого боку умов Договору, позивач вказує на наявність підстав для повернення перерахованого відповідачу завдатку у розмірі 31 029,66 грн, про що останньому були направлені відповідні листи №2204/2 від 22.04.2021 та №2105/4 від 21.05.2021 із вимогою повернути суму забезпечення виконання договору.
Враховуючи, що відповідачем відмовлено у поверненні позивачу забезпечення виконання договору (завдатку) в сумі 31 029,66 грн у зв`язку з порушенням позивачем умов Договору, ТОВ «Дніпроавтозапчастини» звернулось до місцевого господарського суд із даним позовом. 
Суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Дніпроавтозапчастини», з огляду на встановлення факту порушення останнім умов Договору в частині дотримання строків поставки товару, а тому у задоволенні позовних вимог відмовив. 
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Колегія суддів зазначає, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 266 ГК України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно з п. 12.1 Договору, він набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.01.2021 включно, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання.
З специфікації, що є додатком №1 до Договору, вбачається, що позивач мав поставити відповідачу 70 найменувань товару.
Відповідно до п. 2.4 Договору, ціна договору становить 517 161,00 грн.
Так, п. 4.1 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний поставити товар замовнику протягом 30 календарних днів з дати отримання постачальником заявки/листа, але не пізніше 31.12.2020 (в залежності від того, яка дата настане раніше), на умовах DDP в редакції "Інкотермс 2010", за адресою (місцем) поставки (передачі) товару, згідно з Додатком №1 до цього Договору.
Заявка на поставку надсилається на електронну адресу постачальника: avtomarket@avtoline/dp.ua.
Датою отримання заявки на поставку вважається дата її відправлення постачальнику на e-mail.
Постачальник протягом одного робочого дня з дня отримання заявки на поставку повинен підтвердити її отримання (на e-mail покупця, який буде зазначений в заявці покупця).
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів згідно матеріалів справи, відповідачем на електрону адресу позивача надіслано такі заявки: №10/33399 від 15.09.2020, дата направлення позивачу 15.09.2020; №10/39890 від 03.11.2020, дата направлення позивачу 03.11.2020.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з приписами ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Враховуючи наведені норми законодавства та умови Договору, позивач повинен був поставити товар відповідачу у такі строки:
- за заявкою №10/33399 від 15.09.2020 у строк до 15.10.2020 включно;
- за заявкою №10/39890 від 03.11.2020 у строк до 02.12.2020 включно.
Відповідно до п. 4.3. Договору приймання-передача товару здійснюється сторонами відповідно до вимог чинних актів законодавства України, нормативних актів, рекомендацій виробника товару в частині, що регламентують умови передачі покупцям визначеного договором товару, а також нормативними документами "Инструкция о порядке приёмки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству" та "Инструкция о порядке приёмки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству", затверджених постановами державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 №П-6 та від 25.04.66 №П-7 (зі змінами) відповідно, за винятком випадків, визначених договором.
Покупець (уповноважений представник Покупця) засвідчує приймання передачу товару шляхом підписання Акту.
Акт передається уповноваженому представнику покупця постачальником під час поставки (передачі) Товару. В Акті зазначається номер та дата Договору, найменування, кількість, комплектність, ціна прийнятого покупцем товару, інформація щодо передачі визначеної Договором документації на Товар, адреса (місце) поставки, а при необхідності - інші відомості згідно з чинним законодавством України; Акт також повинен мати інші визначені реквізити первинних документів; один примірник Акту після підписання Покупцем повертається Постачальнику.
Згідно з п. 4.4. Договору, датою поставки (передачі) товару визнається дата підписання акту покупцем. З дати підписання акту покупцем до нього переходить право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару.
На виконання заявки №10/37464 від 16.10.2020, кінцевою датою поставки товару за якою є 15.10.2020, позивачем здійснено постачання товару згідно таких актів приймання-передачі: від 06.10.2020 на суму 1940,64 грн; від 12.10.2020 на суму 138 975,24 грн; від 08.10.2020 на суму 65 168,04 грн; від 02.10.2020 на суму 33 026,28 грн; від 06.10.2020 на суму 55 002,12 грн; від 15.10.2020 на суму 3 881,28 грн; від 06.10.2020 на суму 144 619,08 грн.
На виконання заявки №10/39890 від 03.11.2020, кінцевою датою поставки товару за якою є 02.12.2020, позивачем здійснено постачання товару згідно таких актів приймання-передачі: від 02.12.2020 на суму 44 985,72 грн; від 01.12.2020 на суму 9 484,56 грн; від 27.11.2020 на суму 2 276,40 грн; від 02.12.2020 на суму 44 985,72 грн; від 27.11.2020 на суму 4 011,96 грн; від 01.12.2020 на суму 12 716,40 грн; від 02.12.2020 на суму 44 743 44 грн; від 30.12.2020 на суму 59 762,04 грн.
Із наведеного вбачається, що позивачем за заявкою №10/39890 від 03.11.2020 прострочено постачання товару, а саме згідно акту приймання-передачі від 30.12.2020 на суму 59 762,04 грн.
В той же час, скаржник зазначає про належне та своєчасне виконання ним зобов`язань за Договором, що підтверджується листом відповідача від 04.12.2020 та видатковими і товарно-транспортними накладними, в той час як відповідачем порушено порядок приймання товару та фіксації виявлених його недоліків.
Відповідно до п. 4.3.3 Договору у разі невідповідності товару умовам Договору та/або якщо постачальником не передані одночасно з товаром документи, що його стосуються, або такі документи неналежно оформлені, то Акт не підписується, а подальше приймання товару призупиняється, про що складається відповідний документ щодо виявлених недоліків. 
Відповідно до п. 4.3.4 Договору, якщо уповноважений представник постачальника відмовиться від участі у оформленні документу про недоліки, або не матиме достатніх повноважень на підписання такого документу, покупець вправі скласти такий документ про недоліки одноособово. В цьому документі зазначається перелік виявлених недоліків (невідповідність товару умовам Договору, перелік відсутніх документів тощо), а також порядок заміни постачальником товару, який не відповідає вимогам Договору, та усунення ним інших недоліків. Документ про недоліки направляється постачальнику для виконання. 
Виходячи із наведених положень укладеного між сторонами Договору, суд апеляційної інстанції вважає дії відповідача такими, що відповідають умовам Договору, в той час як скаржником у відповідності до ст.ст. 76, 77 ГПК України не доведено, що порушення строків поставки товару сталося не з його вини. 
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст.193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Апеляційний господарський суд погоджується із висновком, викладеним судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні, про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, що виявилось у здійсненні постачання товару з простроченням встановленого строку, а саме за заявкою №10/39890 від 03.11.2020 згідно акту приймання-передачі від 30.12.2020 на суму 59 762,04 грн.
Будь-які докази, які б підтверджували виконання позивачем як постачальником своїх договірних зобов`язань належним чином, у матеріалах справи відсутні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.
Пунктом 13.3 Договору визначено, що покупець повертає постачальнику забезпечення виконання договору (завдаток) після належного (без порушень) виконання постачальником умов договору або дострокового розірвання договору сторонами (за умови відсутності на дату розірвання договору порушення виконання постачальником з його вини зобов`язань за договором), а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 Закону України "Про публічні закупівлі", але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Відповідно до п. 13.4 Договору забезпечення виконання договору (завдаток) не повертається постачальнику в разі порушення (невиконання/неналежне виконання) постачальником умов договору.
Враховуючи, що факт порушення позивачем умов Договору в частині строку поставки товару є доведеним, суд першої інстанції правомірного дійшов висновку про відсутність підстав для повернення на користь позивача суми завдатку у розмірі 31 029,66 грн, оскільки умовами Договору передбачено повернення забезпечення виконання договору лише в разі належного виконання постачальником його умов.
Відповідно, вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 1892,81 грн та 3% річних в сумі 395,31 грн також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимоги про повернення завдатку.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у справі №910/9593/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга позивача - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника (ТОВ «Дніпроавтозапчастини»).
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у справі №910/9593/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у справі №910/9593/21 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини».
4. Матеріали справи №910/9593/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                С.В. Владимиренко