Справа № 462/554/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3137/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
       секретарка: Назар Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Добош Н.Б. від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатбуд Девелопмент» про стягнення штрафу, пені та моральної шкоди за порушення умов попереднього договору, -
в с т а н о в и л а :
       ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатбуд Девелопмент» про стягнення штрафу, пені та моральної шкоди за порушення умов попереднього договору відмовлено.
       Дану ухвалу оскаржила  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 рокута постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задоволити.
Вважає дану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а саме невиконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не має більше ніякого іншого майна, стан рахунків відповідача позивач не може перевірити, так як такі містять банківську таємницю. А підтверджена доказами необхідність у застосуванні забезпечення позову і вигляді накладення арешту на квартири, які є у власності відповідача - зокрема підтверджується тим фактом, що відповідач не виконував умови попереднього договору, і вимогу про сплату штрафу відповідно до пункту попереднього договору у зв`язку з простроченням терміну виконання попереднього договору майже на 2 роки - відповідач не виконав та відверто проігнорував. Отже, відповідач вже неодноразово продемонстрував своїм невиконанням власних договорів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача, що завдасть матеріальної та моральної шкоди позивачу, який є учасником АТО, який захищаючи незалежність нашої держави від Російського агресора втратив ногу та став інвалідом 2 групи. Позивач, у зв`язку з протиправними діями відповідача, був змушений майже два роки орендувати житло, оскільки квартира, яку ним було сплачено в повній мірі не була передана йому у власність. Крім цього, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу відповідача становить 1 000 000 грн., а ціна позову становить - 4 393 345,44 грн. На думку апелянта, вище зазначені обставини є достатньою підставою для забезпечення позову, оскільки існує реальна загроза у випадку задоволення судом позову позивача - неможливості виконання відповідачем такого рішення суду. Оскільки, у разі продажу відповідачем зазначених квартир, існує реальна загроза неможливості виконання рішення суду.
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що від представниці ОСОБА_2 – ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання без її участі та без участі апелянта.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів заяви про забезпечення позову, позовної зави, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України та відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що 12.07.2021 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області, на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 11.06.2021 року, надійшла цивільна справа № 462/554/21 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатбуд Девелопмент» про стягнення штрафу, пені та моральної шкоди за порушення умов попереднього договору. Позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , площею 39,6 кв.м., яка складається з однієї кімнати; на квартиру АДРЕСА_2 , площею 36,7кв.м., яка складається з однієї кімнати; на квартиру АДРЕСА_3 , площею 40.1 кв.м., яка складається з однієї кімнати; на квартиру АДРЕСА_4 , двокімнатна, площею 62.8 кв.м.; на квартиру АДРЕСА_5 , яка складається з двох кімнат, площею 63.5 кв.м; на квартиру АДРЕСА_6 , яка складається з однієї кімнати, площею 38.4 кв.м; на квартиру АДРЕСА_7 , яка складається з однієї кімнати, площею 38 кв.м; на квартиру АДРЕСА_8 , яка складається з однієї кімнати, площею 38.4 кв.м; на квартиру АДРЕСА_9 , яка складається з двох кімнат, площею 62.7 кв.м; Свої вимоги мотивував тим, що предметом позову, є стягнення штрафу, пені та моральної шкоди за порушення умов попереднього договору у розмірі 4 393 345, 44 грн., заявлений захід забезпечення позову, є взаємопов`язаний з предметом спору, та невжиття заходу, може істотно ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист прав позивача. Вказує, що вартість квартир в сукупності, є орієнтовно співрозмірною з ціною позову. Однак проаналізувавши заяву позивача, судом встановлено, що така не містить достатнього обгрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, що у відповідача, відсутня фінансова можливість у випадку задоволення позовних вимог, сплатити заявлену суму в позові, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду, а саме по собі пред`явлення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, пені та моральної шкоди за порушення умов попереднього договору у розмірір 4 393 345, 44 грн., не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Тому враховуючи вищенаведене, суд вважав, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, – немає.
Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливитивиконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіянихкримінальним правопорушенням.
Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.
Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.
Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.
Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), дотаких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судомнакладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або маютьнаслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: 
-між сторонами дійсно виник спір та
-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; 
-з`ясувати обсяг позовних вимог,
-дані про особу відповідача, а також
-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих правовідносин судом касаційної інстанції, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, – вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду – немає.
Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду,        01.02.2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Карпатбуд Девелопмент», в якому просив стягнути з ТзОВ «Карпатбуд Девелопмент» на його користь штраф на виконання п. 12 попереднього договору №83/21.8.18-78 від 21 серпня 2018 року у розмірі 36295,74 грн.; моральну шкоду у розмірі 350000 грн., пеню у розмірі 4007049,70 грн. відповідно до ЗУ «Про захист прав споживача».
Окрім цього, 07.06.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову в якому просив забезпечити позов шляхом накладення арешту:
-на квартиру АДРЕСА_1 , площею 39,6 кв.м., яка складається з однієї кімнати; 
-на квартиру АДРЕСА_2 , площею 36,7кв.м., яка складається з однієї кімнати; 
-на квартиру АДРЕСА_3 , площею 40.1 кв.м., яка складається з однієї кімнати; 
-на квартиру АДРЕСА_4 , двокімнатна, площею 62.8 кв.м.; 
-на квартиру АДРЕСА_5 , яка складається з двох кімнат, площею 63.5 кв.м; 
-на квартиру АДРЕСА_6 , яка складається з однієї кімнати, площею 38.4 кв.м; 
-на квартиру АДРЕСА_7 , яка складається з однієї кімнати, площею 38 кв.м; 
-на квартиру АДРЕСА_8 , яка складається з однієї кімнати, площею 38.4 кв.м; 
-на квартиру АДРЕСА_9 , яка складається з двох кімнат, площею 62.7 кв.м;
Свої вимоги мотивував тим, що предметом позову, є стягнення штрафу, пені та моральної шкоди за порушення умов попереднього договору у розмірі 4 393 345, 44 грн., заявлений захід забезпечення позову, є взаємопов`язаний з предметом спору, та невжиття заходу, може істотно ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист прав позивача. Вказує, що вартість квартир в сукупності, є орієнтовно співрозмірною з ціною позову.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виник спір, що стосується попереднього договору №83/21.8.18-78 від 21 серпня 2018 року та стягнення штрафу, пені та моральної шкоди у зв`язку із невиконанням попереднього договору.
Що стосується вимог позову про стягнення штрафу, пені та моральної шкоди у грошовому виразі, то такі дійсно можу бути забезпечені, однак при вжитті заходів забезпечення таких вимог без вирішення її обґрунтованості по суті (що на стадії вирішення заяви про забезпечення вирішене бути не може) суду слід зважати і на певну співмірність грошової суми, про стягнення якої просить позивач із доводами (мотивами) про необхідність стягнення такої суми позивача у позові, а також заходами забезпечення, про вжиття яких просить позивач та можливістю завдання шкоди такими відповідачу чи іншим особам.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що клопотання про забезпечення позову не містить достатнього обґрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, що у відповідача, відсутня фінансова можливість у випадку задоволення позовних вимог, сплатити заявлену суму в позові, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду, а саме по собі пред`явлення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, пені та моральної шкоди за порушення умов попереднього договору у розмірі 4 393 345, 44 грн., не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову про вжиття яких просив позивач.
Так, перевіряючи співмірність такої вимоги та обґрунтування необхідності її задоволення із заходом забезпечення – накладенням арешту на нерухоме майно, а саме на дев`ять квартир, важко припустити потенційну можливість передання згаданих об`єктів нерухомості (умовно через проведення торгів з їх реалізації) для відшкодування умовно задоволеного позову про стягнення штрафу, пені, моральної шкоди із наведеним вище обґрунтуванням.
Окрім цього, позивачем не надано грошової оцінки дев`ятьох об`єктів нерухомості, відтак неможливо встановити співмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам. Відсутні такі дані і у витягах з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Крім цього, позивачем жодним чином не обґрунтовано в чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання потенційно можливого рішення суду про задоволення позову.
Тому, у суду були відсутні підстави для вжиття заходу забезпечення, про вжиття якого просив позивач, а саме накладення арешту на майно, що належить відповідачу.
Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу, слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

       Повний текс постанови складено 21 червня 2022 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                 Р.В. Савуляк 

                                М.М. Шандра