УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/7983/21 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й. 
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                  Трояновської Г.С., Миніч Т.І. 

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/7983/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Адамович О.Й. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила зміни розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів по рішенню Корольовського районного суду м. Житомира з твердої грошової суми 1250 грн на 5105 грн щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 5105,00 грн., щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.
Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 від спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина – ОСОБА_4 . Вказує, що дитина весь час проживала та проживає разом з нею. Зазначає, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09.09.2013 у справі №296/5228/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1250 грн щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.06.2013 і до повноліття доньки. Стверджує, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Натомість, зазначає, що їхня донька постійно потребує нормального харчування, одягу та догляду. Вказує, що їх донька відвідує Житомирську гімназію №3, що у свою чергу тягне значних матеріальних затрат, тобто додаткових матеріальних витрат на дитину.
Посилається на те, що після визначення розміру аліментів Корольовським районним судом м. Житомира пройшов значний період часу та за цей час дитина підросла, у зв`язку з чим збільшилися витрати на її утримання, значно зросли витрати на комунальні послуги, вартість проїзду в громадському транспорті та вартість продуктів харчування. Зазначає, що мінімальний розмір аліментів, визначений у ст.182 СК України, збільшився з 30% до 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказує, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, є особою працездатного віку, фактично працює однак не оформлює належним чином свою трудову діяльність. Зазначає, що аліменти у розмірі 5102,00 грн забезпечить належне та виправдане утримання дитини. У зв`язку з вищевикладеним, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09.09.2013 у справі №296/5228/13-ц стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що станом на дату винесення заочного рішення в матеріалах справи №296/7983/21 були відсутні документи щодо обставин, які враховуються судом при зміні розміру аліментів. Зазначає, що 07.08.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 . Стверджує, що у відповідача відсутній дохід і в цілому має скрутне матеріальне становище, що позбавляє останнього можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів має бути розумним та виправданим, не суперечити нормам матеріального права, а також бути справедливим балансом між захистом прав дитини, обов`язком по утриманню, який покладений також і на відповідача, та захистом прав відповідача, та дійшов висновку за можливе визначити розмір аліментів у 5000,00 грн.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції – 25 серпня 2005 року.
Відповідно до копії заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2013 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1250 грн щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.06.2013 і до її повноліття.
Згідно доданих до позовної заяви документів вбачається, що ОСОБА_4 хворіє, потребує лікування, отримує додаткові позаурочні навчання з різних предметів.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб № НОМЕР_2 від 07.08.2019, виданого Батумською службою Цивільного реєстру вбачається, що ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 в місті Батумі, Грузія.
Згідно копії свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 28.07.2020 виданого Аджарською службою реєстрації актів цивільного стану слідує, що у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_6 .
Зі змісту відомостей Головного управління ДПС у Київській області від 27.05.2022 вбачається, що дохід у відповідача за період з 01.10.2021 по 31.03.2022 відсутній.
Згідно відповіді Управління соціального захисту Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108/260-2324/33 від 27.05.2022 слідує, що дружина відповідача ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як утримувач допомоги при народженні дитини з 01.07.2020 по 31.07.2023. Відомості, що дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відсутні.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).
Таким чином, поставивши перед судом питання про збільшення розміру раніше присуджених аліментів, позивачу належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, а також інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.
Однак, пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни розміру аліментів.
Разом з тим, зі змісту відомостей Головного управління ДПС у Київській області від 27.05.2022 вбачається, що дохід у відповідача за період з 01.10.2021 по 31.03.2022 відсутній.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 вдруге одружився та має дитину від другу шлюбу.
Матеріали справи, також не містять жодного належного доказу, що знаходження відповідача за кордоном було пов`язано саме з працевлаштуванням.
Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази поліпшення матеріального стану платника аліментів.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
Доводи позивача про те, що з часу присудження аліментів у 2013 році до даного часу зросли ціни на харчування, одяг, транспорт та інше, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи не є правовою підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів за вище встановлених обставин справи.
Належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів, позивачем не надано, а тому колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2022 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
Судові витрати ОСОБА_2 у справі підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 задовольнити.
Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1362,00 грн сплачений за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуючий 

Судді