КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03110 м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 372/1468/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2638/2022	Головуючий у суді першої інстанції - Проць Т.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції  -  Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
10 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                Нежура В.А.,
судді                                     Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ НП у Київській області, ГУ ДКСУ у Київській області, в якій просив стягнути з держави через ДКСУ за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн, у відшкодування матеріальної шкоди та 14 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішенням службової особи органу державної влади ГУ НП у Київській області.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.11.2020 поліцейським ВРПП Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області Дійничком С.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення останнім правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №176854 від 06.11.2020 зазначено, що 08.08.2020 о 10 год. 50 хв. по вул. Каштановій, 7-Г в м. Обухові Київської області велосипедист ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість при виникненні перешкоди для руху, не вжив заходів до повної зупинки внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем ШКОДА д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП автомобіль та велосипед отримали механічні пошкодження. Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2021 провадження по справі ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постановою судді Київського апеляційного суду від 22.02.2021 постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2021 скасовано, а провадження у справі закрито за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій працівників поліції, йому було завдано моральну шкоду та майнову шкоду, яка складається з витрат на правничу допомогу, за якою довелося звертатися позивачу для доведення своєї невинуватості, а тому просив стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 14 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-6).
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05.08.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 3 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 5 000,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу, а всього 14 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 78-82).
В апеляційній скарзі, ГУ ДКСУ у Київській області, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Вказує, що ГУ ДКСУ у Київській області не в змозі використати права учасника судового процесу, оскільки згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, ГУ ДКСУ у Київській області жодних прав та інтересів позивача не порушував, тому не повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів (а.с. 88-93 зв.).
Відзиву від учасників справи не надходило.
Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень, інше), а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди відповідно до норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України.
Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу серія ДПР №176854 від 06.11.2020 про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським ВРПП Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області Дійничком С.Ю., 08.08.2020 о 10 год. 50 хв. по вул. Каштановій, 7-Г в м. Обухові Київської області велосипедист ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість при виникненні перешкоди для руху, не вжив заходів до повної зупинки внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем ШКОДА д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП автомобіль та велосипед отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 Б, 12.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2021 у справі 372/3849/20 провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Розгляд справи проводився без виклику та повідомлення ОСОБА_1 
22.01.2021 між ОСОБА_1 та АО «ЛГК-ГРУП» було укладено договір про надання правничої допомоги №22/01/21 предметом якого було підготовка та подання апеляційної скарги у справі № 372/3849/20 з метою скасування оскаржуваного судового рішення.
На виконання умов укладеного договору АО «ЛГК-ГРУП» була підготовлена апеляційна скарга на постанову Обухівського районного суду від 12.01.2021 у справі № 372/3849/20 та проведена судова автотехнічна експертиза для забезпечення доведення невинуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.
Постановою судді Київського апеляційного суду від 22.02.2021 постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2021 у справі          № 372/3849/20 скасовано, а провадження у даній справі закрито за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, в зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі                   № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).
Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди стосуються витрат, понесених ним під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в розмірі 6 000,00 грн, на підтвердження чого суду дуло надано договір про надання правничої допомоги від 22.01.2021, квитанцію від 22.01.2021 та акт виконаних робіт від 22.01.2021 (а.с. 15-20).
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про те, що ці витрати можуть вважатись шкодою, завданою йому в наслідок незаконних дій посадовою особою органу державної влади, і підлягають відшкодуванню за правилами цивільного законодавства, в порядку ст. 1174 ЦК України.
Вказаний висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на тому, що у діючому КУпАП не передбачений порядок відшкодування процесуальних витрат або інші види компенсації, понесених особою, яка притягується до адміністративної відповідальності (на правничу допомогу, за проведення експертного дослідження тощо) у разі закриття відносно такої особи провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (п. 1     ст. 247 КУпАП)
Разом з тим, ці витрати особою були вимушено понесені для доведення своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, за яке її могли притягнути до адміністративної відповідальності, тому вона обґрунтовано вважає їх збитками (шкодою) завданими їй неправомірними діями інших осіб, в даному випадку поліцейським ВРПП Обухівського відділу поліції ГУ НП України в Київській області Дійничком С.Ю., для відшкодування яких позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом, і за відсутності інших правових процедур для вирішення цього питання у КУпАП.
Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин 2-5 цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), від 08.04.2020 у справі № 686/16847/17 (провадження № 61-11590св18), від 22.07.2020 у справі                       № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19), від 02.09.2020 у справі                     № 591/1001/17 (провадження № 61-39927св18), від 09.06.2021 у справі                     № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21), від 29.09.2021 у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21), 26.01.2022 у справі № 607/25039/19 (провадження № 61-6838св21).
Отже, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що незаконні дії органів поліції завдали моральних страждань позивачу, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагали додаткових зусиль для організації свого життя, мали інші негативні наслідки морального характеру, що є підставою для стягнення моральної шкоди, однак, враховуючи принцип співмірності та розумності, вважає за необхідне змінити розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, з 3 000,00 грн на 500,00 грн.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, тому підлягає зміні розмір правничої допомоги, яка підлягає стягненню на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, з 5 000,00 грн на 4 875,00 грн.
Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Конституційний суд України у рішенні від 03.10.2001 № 12-рп/2001 вказав, що державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні.
ГУ ДКСУ у Київській області діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі - Положення).
Згідно з положенням, ГУ ДКСУ у Київській області є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади, тобто, ГУ ДКСУ у Київській області виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна.
Згідно ч. 2 ст. 176 ЦК України, юридичні особи, створені державою, АРК, територіальними громадами, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, АРК, територіальних громад.
Отже, ГУ ДКСУ у Київській області жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдав, тому ГУ ДКСУ у Київській області не повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів.
У своїй постанові ВП ВС від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) дійшла висновку про те, що у справах про відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, держава бере участь як відповідач через орган, діями якого заподіяно шкоду.
Відповідно до ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
ВП ВС у своїй постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) дійшла висновку про те, що необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена вище норма не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.
Зважаючи на те, що завдавачем шкоди є саме представник ВРПП Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області Дійничко С.Ю., завдана позивачу матеріальна та моральна шкода має бути відшкодована шляхом списання коштів ГУ ДКСУ у Київській області з бюджету ВРПП Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 , тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з вищенаведених підстав.
Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що жодні права та інтереси позивача Казначейство не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, у зв`язку з цим відсутні підстави для відшкодування Державною казначейською службою України завданої позивачу шкоди є необґрунтованими, оскільки відповідно до покладених завдань та в установленому законодавством порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 15.04.2015 за №215). Враховуючи наведене, шкода, завдана позивачу незаконними діями органом державної влади, відшкодовується за рахунок держави шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України.
За таких обставин, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, тому апеляційна скарга ГУ ДКСУ у Київській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з підстав викладених у цій постанові.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області задовольнити частково.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року змінити в частині стягнення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу. 
Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ) за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з рахунку Головного управління Національної поліції у Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи 40108616) до 500 (п`ятсот),00 грн.
Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з рахунку Головного управління Національної поліції у Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи 40108616) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 4 875(чотири тисячі вісімсот сімдесят п`ять),00 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Суддя-доповідач                                                                         В.А. Нежура
 
Судді                                                                                               Р.В. Березовенко
 
                                                                                                          О.Ф. Лапчевська