ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Бородавкіна С.В.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2022 року                                                                                   Справа № 620/17018/21
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Карпушової О.В., Оксененка О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Військової частини НОМЕР_2
                              Державної спеціальної служби транспорту
Міністерства оборони України,

треті особи на стороні Відповідача, 
які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору:
                              Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту, 
Міністерство оборони України

про           визнання протиправним та скасування рішення і
зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України (далі - Відповідач), треті особи на стороні Відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту, Міністерство оборони України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати підпункт 1 пункту 1 Протоколу № 109 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 08.06.2021;
- зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_2 повторно розглянути питання щодо надання йому грошової компенсації та членам його сім`ї за належне їм для отримання жиле приміщення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив з того, що при надходженні від військовослужбовця заяви про отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, уповноважена комісія у визначений Порядком строк її розглядає та приймає відповідне рішення (про її надання або відмову в наданні).
Разом з тим, суд вказав, що всупереч вимоги законодавства житлова комісія Військової частини НОМЕР_2 відповідне рішення не прийняла, відтермінувавши розгляд заяви Позивача, чим порушила його права та інтереси. 
При цьому, суд вказав, що відсутність мотивованого рішення у спірних правовідносинах ставить Позивача у правову невизначеність, що є неприпустимим у правовій державі.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю, зазначаючи, що 01.07.2015 Позивачу було надано службову двокімнатну квартиру, яка й на сьогоднішній день фактично перебуває в його користуванні.
Також, Апелянт вказує, що Позивач разом з членами його родини перебуває на квартирному обліку у списках позачергового отримання житла та є другим у відповідній черзі.
При цьому, Апелянт стверджує, що заяву Позивача з приводу виплату йому компенсації за жиле приміщення було розглянуто та за результатами її розгляду зазначено, що відповідні видатки на 2021 рік відсутні, що таку заяву Позивачем подано не в порядку черговості, що до неї не додано всіх необхідних документів та наведено невірний розрахунок компенсації.
Крім того, на переконання Апелянта, до спорів цієї категорії застосовується місячний строк звернення до суду, який Позивачем було пропущено.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цієї справи.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та був звільнений у запас за станом здоров`я наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 17.07.2020 № 44.
ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи та має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», про що йому видано посвідчення серії НОМЕР_1 (строк дії до - до 01.11.2022). Відповідно до довідки до акту МСЕК серії ААВ № 372683, захворювання позивача пов`язане із захистом Батьківщини. Згідно із медичним висновком ОСОБА_1 страждає посттравматичним стресовим розладом зі стійкими вираженими морально-депресивними розладами, емоційною нестійкістю, у зв`язку із чим він не може проживати в комунальній квартирі чи в одній кімнаті з членами сім`ї.
Згідно із довідкою в/ч НОМЕР_2 від 19.04.2021 № 370 сім`я Позивача складається з трьох осіб (дружина та донька), зареєстрованих у двокімнатній службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач перебуває на квартирному обліку в списках позачергового отримання житла складом сім`ї з 3-х осіб. 
Позивач у черзі другий, після військовослужбовця запасу ОСОБА_2 ..
Відповідно до довідки виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 13.04.2021 № 600, Позивач брав участь у приватизації житла за адресою: АДРЕСА_2 (приватизовано 20,80 кв.м. загальної площі при нормі 24,3 кв.м).
07.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до в/ч НОМЕР_2 із заявою про виплату йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в сумі 1  305  302,40 грн.
До заяви Позивачем було додано пакет документів на підтвердження права отримання вказаної компенсації.
За наслідками розгляду поданої Позивачем заяви та долучених до неї документів, житлова комісія ВЧ НОМЕР_2 прийняла рішення, оформлене протоколом від 08.06.2021 № 109, в якому зазначено, що ОСОБА_1 заяву надано передчасно та її буде переглянуто житловою комісією частини за наявності бюджетних призначень на грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в порядку черговості за часом взяття заявника на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також за умови представлення усіх недоданих до заяви документів.
Про прийняте рішення Позивача повідомлено листом від 10.06.2021 № 848.
Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання компенсації за житло, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, 2017-III), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 (далі - Порядок № 728).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 1 Закону № 2011-ХІІ закріплено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону № 2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлено Порядком № 728.
Приписами пункту 3 Порядку № 728 передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 728 черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 728 житлові комісії військових частин, військових комісаріатів та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) (далі - житлові комісії) письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір.
Пунктом 11 Порядку № 728 визначено вичерпний перелік документів, що подаються житловій комісії для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 728 житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.
Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, військовими комісарами та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого в порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальними органами, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА, Адміністрацією Держспецзв`язку, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони, Міністрові внутрішніх справ, Міністрові інфраструктури, Голові Держприкордонслужби, Голові ДСНС, Голові СБУ, керівнику розвідувального органу, начальнику Управління державної охорони, командувачу Національної гвардії, Голові ДКА, Голові Держспецзв`язку.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано право військовослужбовців на отримання житла або компенсації за житло.
Разом з тим, законодавцем визначено механізм реалізації такого права, що передбачає звернення військовослужбовця до відповідної уповноваженої житлової комісії із заявою та доданими до неї документами, що підлягають розгляду цією комісією із прийняттям рішення про задоволення вимог або про відмову в їх задоволенні. Інших альтернативних повноважень за результатами розгляду такої заяви військовослужбовця законодавством не передбачено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що жодного з вказаних рішень (по відмову або про задоволення заяви) за результатами розгляду заяви Позивача від 07.05.2021 про виплату йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення та доданих до неї Відповідачем прийнято не було.
Водночас, фактично рішенням, яке ухвалено Відповідачем за результатами розгляду вказаної заяви Позивача, відтерміновано вирішення відповідного питання, що не передбачено чинним законодавством і, як було правильно зазначено судом першої інстанції, ставить Позивача у правову невизначеність.
З огляду на це, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.
Доводи Апелянта про те, що 01.07.2015 Позивачу було надано службову двокімнатну квартиру, яка й на сьогоднішній день фактично перебуває в його користуванні, а також його доводи з приводу того,  що Позивач разом з членами його родини перебуває на квартирному обліку у списках позачергового отримання житла та є другим у відповідній черзі, колегія суддів відхиляє, оскільки такі обставини жодним чином не спростовують факту неналежного розгляду Відповідачем спірної заяви Позивача.
Твердження Апелянта про те, що заяву Позивача з приводу виплату йому компенсації за жиле приміщення було розглянуто та за результатами її розгляду зазначено, що відповідні видатки на 2021 рік відсутні, що таку заяву Позивачем подано не в порядку черговості, що до неї не додано всіх необхідних документів та наведено невірний розрахунок компенсації, судова колегія до уваги не приймає з підстав, зазначених вище.
Доводи Апелянта про те, що до спорів цієї категорії застосовується місячний строк звернення до суду, який Позивачем було пропущено, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки цей спір стосується реалізації соціального права Позивача на отримання компенсації за житло, а не прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, як таке визначено у частині п`ятій статті 122 КАС України, на яку посилається Апелянт.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.  
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Таким чином, Військової частини НОМЕР_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 16 серпня 2022 року.

Головуючий суддя                                        О.В. Епель

Судді:                                                            О.В. Карпушова

                                                                      О.М. Оксененко