Постанова                                                
іменем України
26 липня 2022 року
м. Київ
справа № 140/281/18
провадження № 51- 5569 км 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисників                                       ОСОБА_6 ,
                                                           ОСОБА_7 ,
                                                                        
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року про повернення її апеляційної скарги на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за  № 12017020000000232 від                                 19 червня 2017 року,  за обвинуваченням  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,                            у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 187 та пунктами 6, 9, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року засуджено: ОСОБА_9 за пунктами 6, 9, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187, частиною 1 статті 70, частиною 4 статті 70 КК.  Призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна;  ОСОБА_12 за пунктами 6, 9, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187,  частиною 1 статі 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна.
А також  ОСОБА_11 за пунктами 6, 9, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187, частиною 1 статі 70 КК. Шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років із конфіскацією майна.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати.
Речові докази у кримінальному провадженні : 
- автомобіль ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 4 жовтня 2017 року, що зберігається на арештмайданчику Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, та який знаходиться у володінні ОСОБА_10 - конфісковано в дохід держави;
- грошові кошти –  чотири купюри номіналом по 1 долару США, 18 купюр номіналом по 500 гривень, дев`ять купюр номіналом по 200 гривень, одну купюра номіналом 100 гривень, чотири купюри номіналом по 50 гривень; золоті вироби – два ланцюжки та два хрестика, виготовлені з жовтого металу, вилучені 28 вересня 2017 року під час огляду автомобіля ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , та передані на зберігання до уповноваженого банку АБ «Укргазбанк», відділення №220/01 - конфісковано в дохід держави.
Мобільний телефон марки «NOMI» із двома сім-картками ухвалено повернути                   ОСОБА_13 .
Решту речових доказів ухвалено залишити з матеріалами провадження.
Скасовано арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 27 жовтня 2017 року на автомобіль ВАЗ 21100, д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні на арештмайданчику Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, та ухвалено повернути вказаний автомобіль його власнику ОСОБА_14 .
Скасовано арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 27.10.2017 на автомобіль ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває на зберіганні на арештмайданчику Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, та ухвалено повернути цей автомобіль його власнику ОСОБА_15 .
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна і визнання початку строку відбування покарання змінено.
У частині конфіскації майна в дохід держави автомобіля ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , вирок скасовано.
У резолютивній частині вироку про застосування додаткового покарання         ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначено:  «у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засуджених».
Початок строку відбування покарання визначено обчислювати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з моменту набрання вироку законної сили.
Скасовано арешт на речовий доказ, а саме автомобіль ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , накладений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 4 жовтня 2017 року, що перебуває на зберіганні на арештмайданчику Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та був у володінні ОСОБА_10 , указаний автомобіль повернуто його власнику – ОСОБА_16 .
У  решті вирок місцевого суду залишено без зміни. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_8  на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за  № 12017020000000232 від 19 червня 2017 року,  за обвинуваченням  ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11  у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 187 та пунктами 6, 9, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі – КК), повернуто особі, яка її подала.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
У касаційній скарзі ОСОБА_8 , є падчеркою засудженого ОСОБА_10 ,  вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув її апеляційну скаргу, при цьому не навів достатніх мотивів відмови у розгляді та порушив її право на доступ до правосуддя.
Крім того, скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції проігнорував положення статті 393 КПК, а саме пункт 9-2 цієї норми, який надає їй право на оскарження судового рішення в частині, що стосується її інтересів, а тому просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , який послався на розсуд суду, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав касаційну скаргу ОСОБА_8 , думку прокурора,  який також підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви Суду.
Відповідно до частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК)  підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таке порушення, яке згідно з частиною 1 статті 412 КПК перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
 
З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд апеляційної інстанції належним чином не вмотивував свого рішення під час повернення апеляційної скарги ОСОБА_8 , чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
 
Відповідно до  статті 398 КПК апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам статті 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
 
При цьому згідно з  пунктом  2 частини  2 статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
 
Перелік суб`єктів, що мають право на подання апеляційної скарги, визначено статтею  393 КПК, при цьому пункт 9-2 чітко вказує на фізичну особу – у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду. Проте, крім  пункту 17 частини 1 статті 7, частини 6 статті 9, статті 24, частини 4 статті 394 КПК, які призначені гарантувати доступ до правосуддя, цей основоположний принцип верховенства права гарантує Конституція України (частина 2 статті 55, пункт 8 частини 3 статті 129).

Відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною 2 статті 24 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до суду апеляційної інстанції 27 вересня 2021 року звернулась з апеляційною скаргою ОСОБА_8 , яка є падчеркою засудженого ОСОБА_10 та заявила про належність їй грошових коштів, та золотих виробів з жовтого металу, які, на її думку, неправомірно конфісковано у дохід держави.
Так,  ОСОБА_8  у своїй апеляційній скарзі на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11  наголошувала на тому, що оскаржуване судове рішення стосується її прав, свобод та інтересів, проте апеляційний суд, повертаючи їй апеляційну скаргу, не проаналізував її доводів, які стосуються майна, конфіскованого у дохід держави, та належним чином не вмотивував свого рішення під час повернення апеляційної скарги.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вирок місцевого суду було змінено судом апеляційної інстанції у частині конфіскації майна, при цьому скасовано конфіскацію автомобіля ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у володінні ОСОБА_10 , указаний автомобіль повернуто його власнику – ОСОБА_16 .
Однак судом апеляційної інстанції залишено без зміни рішення місцевого суду в частині вирішення долі майна, яке вилучене 28 вересня 2017 року під час огляду автомобіля ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , а саме:  грошові кошти –  чотири купюри номіналом по 1 долару США, 18 купюр номіналом по 500 гривень, дев`ять купюр номіналом по 200 гривень, одну купюру номіналом 100 гривень, чотири купюри номіналом по 50 гривень; золоті вироби – два ланцюжки та два хрестика, виготовлені з жовтого металу, тобто воно конфісковано в дохід держави.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_10 та його захисник вказували в своїх апеляційних скаргах про те, що зазначені речі, вилучені з автомобіля, не підлягають конфіскації та повинні бути повернуті законним володільцям. Зокрема, засуджений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі вказав, що це майно належить його доньці ОСОБА_17 .
Суд апеляційної інстанції, під час розгляду апеляційних скарг захисника   ОСОБА_18 та засудженого ОСОБА_10 , мотивуючи в цій частині своє рішення зазначив, що з протоколу огляду від 28 вересня 2017 року не вбачається зауважень та уточнень ОСОБА_10 та його захисника, що вилучені з автомобіля ВАЗ-2109 речі належать не ОСОБА_10 . Крім того суд вказав, що ОСОБА_17 не оскаржувала вирок суду в частині конфіскації майна, яке вона вважала своїм, а не її батька ОСОБА_10 , хоча таке право вона має відповідно до вимог пункту 9-2 частини 1 статті 393 КПК.
Як убачається з матеріалів провадження 27 вересня 2021 до апеляційного суду в цьому кримінальному провадженні звернулась ОСОБА_8 та наголошувала в апеляційній скарзі на вимоги статті 393 КПК, однак суд апеляційної інстанції під час розгляду скарги не зважив на такі норми Закону та без належної мотивації повернув ОСОБА_8 її апеляційну скаргу.
У зв`язку з цим колегія суддів уважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм статей 7, 370 КПК, тобто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
 
У ході нового апеляційного розгляду слід виконати всі вимоги чинного законодавства і постановити законне й обґрунтоване рішення.
 
Керуючись статтями  433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_8  задовольнити.
 
Ухвалу судді Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року про повернення апеляційної скарги  ОСОБА_8 на вирокНемирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.  
 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                       ОСОБА_3