Номер провадження: 22-ц/813/3964/22 
Справа № 508/422/19
Головуючий у першій інстанції Парій І. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нестеренко Галини Олександрівни на заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
               
                                        В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 15 000 гривень на місяць, до повноліття дитини.
В обгрунтування вимог позивач зазначала, що вони з відповідачем мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з матір”ю, позивачем по справі, та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, що стало підставою звернення позивача з цим позовом до суду. При цьому позивачка зазначає, що витрати на дитину становлять приблизно 30 000 гривень на місяць, що включає в себе витрати на розвиток дитини, їжу, одяг, розваги, книги, ліки, предмети гігієни, тощо. Крім того, позивачка з дитиною проживають в орендованій квартирі у м.Києві, орендна плата за яку складає 9 000 грн на місяць. Крім того, позивачка несе додатково витрати за інтернет, комунальні послуги. Оскільки відповідальність за дитину несуть обоє з батьків, відповідач зобов”язаний допомагати матеріально утримувати доньку.
Заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 10 000 грн щомісячно, починаючи з дня пред”явлення позову, тобто з 19 квітня 2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті вимог відмовлено. 
Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 25 травня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Нестеренко Галина Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2019 року в частині розміру стягнення аліментів змінити, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 гривень на місяць, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України  підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження для негромадян КСА (а.с.47).
Відповідно довідки Посольства України в Королівстві Саудівської Аравії від 30.12.2013 року № 46-13, Кнузі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована громадянкою України (а.с.55).
Відповідач по справі ОСОБА_1 є громадянином Сирії, проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання від 24 вересня 2015 року (а.с.101), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.101).
Відповідно матеріалів справи, дитина проживає разом з матір”ю, позивачем по справі, в орендованій позивачкою квартирі в м.Києві.
Відповідно договору від 12.04.2019 року орендна плата за квартиру складає 9 000 грн на місяць (а.с.59-61). 
Дитина, як вбачається з матеріалів справи, часто хворіє на ГРВІ.
Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.67-68).
Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2020 рік” прожитковий мінімум для  дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;  а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2021 рік” прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;  а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2022 рік” прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні;  дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.
Відповідно до ч.1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
За положеннями ч.1 ст.191 СК України  аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження” загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Верховний Суд у своїй постанові по справі № 755/14148/18 від 25 вересня 2019 року зазначив, що суди при ухваленні своїх рішень про стягнення аліментів, насамперед, мають керуватися інтересами дітей, які мають право на гідний рівень матеріального забезпечення.
Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Ухвалюючи заочне рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 10 000 гривень на місяць, суд першої інстанції врахував інтереси дитини та витрати, які необхідні для забезпечення належного життя та розвитку дитини і були документально підтверджені матір`ю дитини, з якою остання фактично мешкає після розлучення сторін. 
При цьому розглядаючи справу заочно і визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача у 10 000 грн. щомісячно, суд першої інстанції покладався лише на відомості щодо майнового стану відповідача, які суду повідомила сама позивач.
Суд першої інстанції розглядав справу в загальному позовному провадженні з призначенням судового засідання з викликом сторін.
Колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів належного повідомлення відповідача, який стверджував, що не був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи про стягнення аліментів.
В матеріалах справи містяться докази направлення судової кореспонденції на адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , як це вбачається з копії будинкової книги, наданої позивачем. 
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:
1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.8 цієї статті днем вручення судової повістки є:
1) день вручення судової повістки під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Проте направлена на адресу відповідача судова кореспонденція з викликом в підготовче судове засідання на 28.10.2019 року на 11-30 г. повернулася до суду з відміткою пошти про невручення через досилання за місцем обслуговування (а.с. 80).
Колегія суду звертає увагу, що підготовче судове засідання відповідно до протоколу судового засідання було розпочато на 10 хвилин раніше призначеного часу (а. с. 73).
Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 28.10.2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті на 10-30 г.21.11.2019 року.
Проте докази направлення судової повістки на зазначену дату і час та отримання її відповідачем в матеріалах справи відсутні.
В розумінні п. 3. ч.3 ст. 376 ЦПК України розгляд судом справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою має наслідком обов`язкове скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Ухвалюючи нове судове рішення, колегія суддів звертає увагу, що відповідач, як апелянт не позбавлений процесуального права надавати докази на підтвердження доводів на спростування висновків районного суду щодо визначеного розміру аліментів 10 000 грн. щомісячно.
Апелянт вказує, що направляв позивачу у квітні 2019 року переказ у розмірі 1000 доларів США в якості оплати аліментів на утримання дитини, з розрахунку 2000 грн. на місяць. 
Крім того, апелянтом також додані копії документів про перерахунок позивачу протягом 2018 року 3-х переказів на загальну суму 4 100 доларів США.
Проте, апелянтом не надано будь-яких належних доказів погодження з позивачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини саме в такому розмірі.
Крім того, апелянт не надав апеляційному суду належних доказів свого майнового стану – копію декларації поданої до компетентного податкового органу країни походження, роботи чи перебування на обліку, документально підтверджені відомості про джерело доходів тощо, що має вирішальне значення для надання апеляційним судом належної оцінки справедливості доводів апеляційної скарги щодо стягнення районним судом аліментів у непропорційно завищеному розмірі у порівнянні з реальними доходами апелянта та майновим станом останнього.
Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо неможливості працевлаштування відповідача (зокрема за станом здоров`я) та/або про вжиття ним всіх передбачених законом заходів для влаштування на роботу, зокрема перебування на обліку в закладі соціального захисту, тощо.
Доказів, що відповідач є непрацездатним, має на утриманні інших осіб матеріали справи також не містять. 
Таким чином доводи апеляційної скарги щодо завищеного розміру аліментів, стягнутого судом на утримання неповнолітньої дитини фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, без наведення будь-яких обставин і надання нових доказів, які б ставили під сумнів набутий судом висновок, а тому ці доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.
Враховуючи наявність обставин для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення з підстав п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. 
Одночасно, колегія суддів роз`яснює сторонам по справі, що відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що наведені сторонами обставини на підтвердження своїх вимог чи заперечень, завжди повинні бути підтверджені відповідними доказами. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нестеренко Галини Олександрівни – задовольнити частково.
Заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2019 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 10 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 19 квітня 2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В решті вимог про стягнення аліментів - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків передбачених частиною 3 статті ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено: 16.05.2022 року.

               Головуючий                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                 А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова