Ухвала
 
30 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 2-6652/11
провадження № 61-4653ск22 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада            2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про зменшення обов`язкової частки спадщини,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 23 травня 2022 року подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року у вищевказаній справі.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 325 ЦПК України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.
 
Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України у чинній редакції.
 
В касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження посилаючись на те, що про час засідання та розгляд справи в апеляційному суді ОСОБА_1 в установленому законом порядку повідомлено не було, у справі відсутні докази повідомлення та отримання такої інформації. Представник відповідача (на час розгляду справи, адвокат Макода В. Є.) приймав участь у засіданні, але яким чином отримав повідомлення про засідання в матеріалах справи інформація також відсутня. Про рішення апеляційного суду відповідач та її новий представник -                 ОСОБА_2 дізналися випадково від ріелтора, який здійснював оформлення купівлі-продажу спірної квартири. Рішення апеляційного суду від 27 листопада                   2012 року ОСОБА_1 направлено не було, докази направлення та отримання судового рішення в матеріалах справи відсутні. Також, в Єдиному реєстрі судових рішень до цього часу рішення апеляційного суду від 27 листопада 2012 року відсутнє. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ознайомився зі справою лише 31 серпня 2020 року. Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)» з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин. Відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності                 17 липня 2020 року, строки, які були автоматично продовжені згідно із Законом                       № 540-ІХ продовжуються до 31 квітня 2022 року, тобто ці норми діяли на час подання скарги. Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Крім цього, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
 
Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 321 ЦПК України 2004 року судові рішення апеляційного суду оформлюються, видаються або надсилаються в порядку, встановленому статтею 222 цього Кодексу. 
 
Згідно з частинами другою та третьою статті 222 ЦПК України 2004 року копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин. Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим  листом  з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею. 
 
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 не отримувала оскаржуване рішення апеляційного суду                         від 27 листопада 2012 року не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, враховуючи те, що заявником не надано належних та допустимих доказів недодержання апеляційним судом вимог статті 222 ЦПК України 2004 року. Також, заявником не зазначено обставин, за яких ОСОБА_1 протягом десяти років не вживала заходів, щоб дізнатися про результати розгляду справи апеляційним судом, оскільки, як зазначає сам заявник в касаційній скарзі, адвокат ОСОБА_1 - Макода В. Є. приймав участь у судовому засіданні, а також не пояснюють неможливості реалізації заявником протягом тривалого часу (десять років) своє право на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Окрім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року, який набрав чинності 17 липня 2020 року, викладено пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
 
Отже, посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на те, що зі справою він ознайомився 31 серпня 2020 року, тобто під час дії на всій території України карантину, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки воно ніяк не обґрунтовано та не надано жодних доказів того, що пропуск строку на касаційне оскарження зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
У зв`язку з тим, що причини пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів.
 
Разом із цим, в прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного  цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. 
 
З інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що у справі № 2-6652/11 відсутнє рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року, а тому заявнику необхідно надати копію рішення Апеляційного суду                        м. Києва від 27 листопада 2012 року, яке повинно бути оформлено відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 неповажними.
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада            2012 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           А. Ю. Зайцев