ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3887/22 Справа № 199/8128/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу 
        ОСОБА_1 

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА: 

       У жовтні 2021 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 
       В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з 20 липня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час ОСОБА_3 навчається у Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» - до 31 січня 2023 року, та потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач не регулярно надає матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, хоча має таку змогу, просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 у розмірі 3 700 грн щомісяця, на час навчання або до досягнення сином 23-х років.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 у розмірі 2 600 грн щомісячо до закінчення навчання ОСОБА_3 у Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» - 31 січня 2023 року, а у разі продовження навчання - до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення з 18 жовтня 2021 року. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.101-102).
       Не погодившись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
       Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він не має матеріальної змоги для сплати аліментів. Вказував, що син отримує стипендію, а позивач є приватним підприємцем та має змогу допомагати сину матеріально (а.с. 90-92).
       Сторони своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористались.
       Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення. 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення змінити в частині, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 20 липня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 19 жовтня 2018 року (а.с.31).
       Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
       Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» від 02 вересня 2021 року №237/08-26 ОСОБА_3 01 вересня 2021 року вступив до Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» і на теперішній час навчається на І курсі денної форми навчання комерційної форми фінансування. Термін закінчення навчального закладу 31 січня 2023 року (а.с.11).
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надавав на утримання сина кошти у розмірі 2 600 грн щомісяця, що підтверджує наявність у нього можливості надавати аліменти у такому розмірі та його згоду на сплату саме такої суми. Крім цього, суд звертав увагу, що така сума дорівнює прожитковому мінімуму на працездатну повнолітню особу, що є рекомендованою сумою (мінімумом) для сплати аліментів.
       Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду у повній мірі, виходячи з наступного.
       Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
       З аналізу змісту наведеної норми вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
       Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.
       Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
       У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.
       Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що повнолітній ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, разом з тим, розмір визначених судом аліментів не відповідає встановленим у справі обставинам.
       З матеріалів справи вбачається,що відповідач працює та його щомісячний нарахований дохід складає близько 5 000 грн, також приймає до уваги те, що ОСОБА_3 отримує стипендію, за таких обставин колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, має бути визначений в розмірі 1 800 грн, саме такий розмір відповідає вимогам ст.ст.182,200 СК України. 
       Доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач має змогу та повинна забезпечувати сина відхиляється, оскільки цей обов`язок несуть обоє батьків.
       Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та з урахуванням вимог ст.ст.182,200 СК України, принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про зміну розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина з 2 600 грн, щомісяця до 1 800 грн. 
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги, зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів, та залишення без змін рішення місцевого суду в іншій частині.
       Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2022 року змінити в частині розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, який продовжує навчання -  ОСОБА_3 , зменшивши їх з 2 600 грн. щомісячно до 1 800 грн. щомісячно. 
       В решті рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2022 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

       Судді:                                                                Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров