Номер провадження: 33/813/870/22
Номер справи місцевого суду: 947/9890/22 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. 
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:                 Громік Р.Д.
за участю секретаря:                         Сидоренко А.О.,
за участі:
правопорушника                                                         ОСОБА_1 ,
адвоката                                                                 Морозова В.Ю.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2000 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 3 роки; стягнено судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. в дохід держави,

В С Т А Н О В И В:
17 квітня 2022 року о 15:04 год., в м. Одеса по вул. Ільфа і Петрова, біля будинку № 57/1, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого залишив місце події, відправився додому та вживав алкогольні напої, в подальшому відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.
За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 та 2.10(є) «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 2КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2000 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 3 роки; стягнено судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. в дохід держави.
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2022 року виправлено технічну описку у постанові Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2022 року у справі №947/9890/22, провадження № 3/947/3211/22, та вважати вірним у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах вказаної постанови правову кваліфікацію ч.4 ст.130 КУпАП.
На дану постанову 15 липня 2022 року  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та постановити нове судове рішення, яким справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення та неправильною кваліфікацією, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права
В доводах апеляційної скарги зазначено, що:
1)суд першої інстанції не направив протокол про адміністративне правопорушення на дооформлення, оскільки неправильно зазначена частина статті 130 КУпАП;
2)у матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі не міститься доказів, які б доводили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справ, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 
       Судом першої інстанції правильно встановлено, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №037720 від 17.04.2022р., відповідно до якого встановлено, що 17 квітня 2022 року о 15:04 год., в м. Одеса по вул. Ільфа і Петрова, біля будинку № 57/1, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого залишив місце події, відправився додому та вживав алкогольні напої, в подальшому відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі (а.с. 1);
- розпискою ОСОБА_3 (а.с. 3);
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 4).
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.
Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції правильно вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Обставини що пом`якшують або обтяжують вчинене не встановлені.
При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Щодо доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
?Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.
Відповідно до п. 2.10 «є» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
На підставі матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №037720 від 17.04.2022р. складено за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому суд першої інстанції не мав жодних законних повноважень на направлення протоколу на дооформлення.
Додатково апеляційний суд зазначає, що посилання в оскаржуваній постанові на ч. 2 ст. 130 КУпАП є технічною опискою, що й було зазначено у постанові судді Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року, та жодним чином не впливає на суть оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно не керування транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.
У вказаній постанові зазначено, що згідно із протоколу серії ДПР18 №037718 від 17.04.2022р., ОСОБА_1 17 квітня 2022 року о 15:04 год на вул. Ільфа і Петрова, 57/1 у м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.10а «Правил дорожнього руху України», рухаючись заднім ходом не звернувся за сторонньою допомогою до інших осіб та допустив наїзд на припаркований автомобіль Nissan Primera, державний номер НОМЕР_2 . Від дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Крім того, постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2022 року (справа №947/8873/22) визнано винним ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.
Вказаною постановою встановлено, що відповідно до протоколу серії ДПР18 №037719 від 17.04.2022р. о 15:04 год на вул. Ільфа і Петрова, 57/1 у м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.10а «Правил дорожнього руху України», рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль Nissan Primera, державний номер НОМЕР_2 , та залишив місце ДТП, до якої був причетний.
Вказані судові рішення набрали законної сили.
Таким чином, факт керування транспортним засобом встановлений іншими судовими рішенням, які набрали законної сили.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що об`єктивною стороною ч. 4 ст. 130 КУпАП є саме «вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі…».
Отже, факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не є кваліфікованої ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                Р.Д. Громік