Справа № 309/3870/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       04 серпня 2022 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
       суддів: Кожух О.А., Готри Т.Ю.
       з участю секретаря судового засідання: Жганич К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плешинець Микола Васильович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Довжанином М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. 
В обґрунтування позову зазначила, що 11.08.2018 близько 11 години ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Духновича в м.Хуст не вибрав безпечну дистанцію та безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному з ним напрямку, в результаті чого автомобіль «Hyundai Tucson» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 30.08.2018 ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
Згідно звіту вартість заподіяного позивачці матеріального збитку – відновлювального ремонту становить 128 903,30 грн. 
Також вказувала, що окрім майнової шкоди, їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя. Моральна шкода, завдана їй, полягає в порушені її права власності, зокрема, внаслідок пошкодження транспортного засобу, вона зазнала не мало переживань та страждань з приводу того, що відповідач як особа, відповідальна за збитки, не поновлює її порушене право та не сплачує в добровільному порядку завдану їй шкоду. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали її у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї та на роботі. Розмір немайнових втрат позивачка оцінює у 30 000 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» , яка добровільно сплатила їй страхове відшкодування завданої шкоди в розмірі 100 000 грн, за мінусом франшизи 1000 грн.
Однак вказана сума є недостатньою для повного відшкодування шкоди, завданої їй у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Отже ОСОБА_1 слід сплатити їй грошові кошти в сумі 29 903,30 гривень, тобто різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, які останній в добровільному порядку відмовляється сплатити.
Враховуючи вищенаведене ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 29 903,30 грн матеріальної шкоди, 30 000 грн моральної шкоди та 28 565,83 грн судових витрат.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 903,30 у відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 28 565,83 грн понесених судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Хустського рай        онного суду Закарпатської області від 12.04.2021 провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» – закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плешинець М.В., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вказує, що звіт №136/08/2018 від 23.08.2018 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Tucson» д.р.з. НОМЕР_2 , проведеного оцінювачем ОСОБА_4 , на який посилається представник позивача, як на підставу обчислення суми завданої матеріальної шкоди є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (далі - Методика) затвердженої Наказом Міністерства юстиції України Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 та не відповідає вимогам щодо достовірності доказів, оскільки суперечить фактичним обставинам справи позаяк на момент проведення експертизи вказаного автомобіля на території України не було.
Вважає що судом безпідставно враховані такі докази, як протокол «Про огляд транспортного засобу автомобіля від 20.08.2018 та податковий документ - фактура №180001 від 01.10.2018, виданого автосервісом Дворжак «Про вартість використаних запасних частин та вартість ремонту автомобіля «Hyundai Tucson», так як такі подані позивачем з порушення строків визначених цивільно-процесуального законом. Крім того висновки експерта від 28.08.2020 за №592 та від 04.06.2020 №593, є такими, що не відповідають вимогам щодо допустимості доказів, оскільки проведення експертизи на стадії розгляду справи по суті є неможливим.
Не погоджується також із висновком суду про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 5 000 грн та зазначає, що позивачем не доведено належними доказами розмір такої шкоди. Зазначає, що оскільки призначення експертиз проведено з порушенням процесуальних норм права і складені висновки є недопустимими доказами, а тому понесені позивачем судові витрати не можуть бути відшкодовані. 
ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін. Вказує, що ДТП сталося з вини відповідача і оскільки страхової виплати не достатньо для повного відшкодування шкоди завданої ОСОБА_6 у зв`язку з пошкодженням автомобіля, виходячи із позивних вимог викладених в позовній заяві, з відповідача правомірно стягнуто різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою. При цьому позивач не дивлячись на те, що відповідно до висновку експертизи розмір матеріальної шкоди більший від заявленого до відшкодування, не стала змінювати свої позовні вимоги. Крім майнової шкоди, діями відповідача ОСОБА_6 також завдано моральну шкоду. Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. 

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 11.08.2018 о 11 годині по вул. Духновича у м. Хуст Закарпатської області відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не вибрав безпечну дистанцію та безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному з ним напрямку.
Внаслідок ДТП автомобілю «Hyundai Tucson» д.р.з. НОМЕР_2 , яким керувала позивачка  ОСОБА_2 , завдано механічні пошкодження.
Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 30.08.2018, яка набрала законної сили, винним у вищевказаній ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.  
Згідно звіту №136/08/2018 від 23.08.2018 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Tucson» р.з. НОМЕР_2 , проведеного оцінювачем ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номерний НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) - НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження в ДТП, яка мала місце 11.08.2018 становить 128 903,30 грн.
Крім того, відповідно до протоколу про огляд транспортного засобу автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 від 20.08.2018, виконаного на автосервісі « ОСОБА_7 », який займався ремонтом даного транспортного засобу та розташований за адресою: АДРЕСА_1 республіки, а також податкового документу - фактури № 180001 від 01.10.2018 року, виданого автосервісом «Дворжак»  про вартість використаних запасних частин та вартість ремонту автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість ремонту автомобіля складає – 150 820,00 чеських крон, що відповідно до курсу чеської крони до української гривні станом на 01.10.2018 складає – 191 816,34 гривень.
Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 04.06.2020, зовнішні (видимі) пошкодження на автомобілі Hyundai Tucson, р.н. НОМЕР_2 докладно описані в дослідницькій частині висновку, з технічної точки зору, могли утворитися 11.08.2018 при наведених у розділі 1 обставинах, тобто при контактуванні (попутному зіткненні) з автомобілем Volkswagen Caddy, р.н. НОМЕР_1 .
Згідно висновку експерта за результатами проведення авто-товарознавчої експертизи Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 28.08.2020 у цивільній справі № 309/3870/18 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер Республіки Чехії НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження у ДТП 11.08.2020, виходячи із даних, у представлених судом матеріалах справи, в цінах на 11 серпня 2020 року, становила 120 008,72 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер Республіки Чехії НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 11.08.2018 року, виходячи із даних у представлених судом матеріалах справи, в цінах на 11 серпня 2020 року, становила 140 927,14 грн.
Суд, виходячи із заявлених позивачем вимог, зазначає, що сума матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_2 – власниці автомобіля марки Hyundai Tucson, реєстраційний номер Республіки Чехії НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, становить 128 903,30 грн.
Різниця ж між фактичним розміром шкоди завданої позивачці – 128 903,30 грн та страховою виплатою – 99 000 грн становить 29 903,30 грн (128 903,30-99 000=29 903,30).

Як передбачено статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) спрямовані на регулювання відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Згідно з пунктом 22.1. статті 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована відповідно до Закону у ПрАТ «Страхова компанія «Перша», що стверджується полісом № АМ/1108207. 
Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілому становить 100 000 грн, при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) складає 1000 гривень. 
У ході розгляду справи, ПрАТ «СК «Перша» добровільно сплачено ОСОБА_2 99 000,00 грн страхового відшкодування, за завдану застрахованою особою – ОСОБА_1 матеріальної шкоди.
       Як передбачено ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно із ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Водночас у частині 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.
       Вказана правова норма узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі № 760/15471/15-ц, згідно якої відшкодування шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
       
Встановивши, що ПрАТ «СК «Перша» добровільно сплачено  ОСОБА_2  суму 99 000,00 грн страхового відшкодування, за завдану застрахованою особою – ОСОБА_1 шкоду внаслідок ДТП, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 29 903,30 грн.
       Доводи ОСОБА_1 про те, що звіт №136/08/2018 від 23.08.2018 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Tucson» р.з. НОМЕР_2 , проведеного оцінювачем ОСОБА_4 , є неналежним доказом є безпідставним, оскільки, на підставі вказаного звіту, ПрАТ «СК «Перша» було проведено виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у сумі 99 000,00 гривень. Доцільно зауважити, що здійснення авто-товарознавчої оцінки пошкодженого автомобіля можливе на підставі фотознімків такого автомобіля у цифровому вигляді та фотознімків з місця ДТП у цифровому вигляді. Як зазначив оцінювач ОСОБА_4 у своєму Звіті, він підтверджує, що не має будь-якої зацікавленості в результаті оцінки та при цьому діє неупереджено і об`єктивно. Зазначеної обставини відповідач не спростував. 
       Той факт, що після ДТП автомобіль «Hyundai Tucson» р.з. НОМЕР_2 був вивезений власником 12.08.2018 року за кордон не є перешкодою для здійснення визначення вартості матеріального збитку, тим більше, що відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля було проведено за місцем реєстрації даного ТЗ в Чеській Республіці, що підтверджується офіційними податковими документами та підстав для їх неврахування у даній справі немає. Більше того, вартість відновлювального ремонту обійшлась позивачці у сумі 191 816,34 грн., яка на третину є більшою за суму визначену оцінювачем у звіті. 
       Також апеляційним судом не беруться до уваги доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції вимог процесуального характеру, зокрема щодо призначення експертизи. Разом з тим, слід зауважити, що саме представником відповідача в суді першої інстанції заперечувалась сума завданих позивачу збитків та такі обставини можливо було встановити виключно на підставі висновків експерта. Більше того, представник ОСОБА_8 у своєму запереченні проти призначення експертизи поставила три питання, які були включені у перелік питань (під номером 3-5) ухвали Хустського районного суду від 11.12.2019 року про призначення експертизи. Ба більше, судовий експерт при проведенні транспортно-трасологічної експертизи зробив висновки з цих питань, а.с. 119-123. А тому, проведення зазначених експертиз у справі було необхідним для встановлення об`єктивності обставин заявлених вимог. 
       Крім цього, допущені судом першої інстанції певні порушення на різних стадіях норм процесуального права при постановленні ухвали про призначення експертизи не є тими безумовними підставами, з яким закон пов`язує скасування рішення суду.
       Апеляційний суд погоджується також з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
       Згідно загальних правил передбачених пунктом 3 частини 2, абзац 2 частини 3 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Не заперечується сторонами факт ДТП та те, що в даній ДТП винуватцем являється ОСОБА_1 , а тому, ОСОБА_2 має законне право на відшкодування їй спричиненої моральної шкоди, яка заподіяна їй пошкодженням автомобіля.
       Заявляючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 визначила розмір такої у сумі 30 000,00 гривень.
За загальними правилами визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Враховуючи обставини справи, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 внаслідок пошкодження її автомобіля марки «Hyundai Tucson» р.з. НОМЕР_2 на значну суму (128 903,30 грн.) зазнала душевних страждань, була позбавлена можливості певен час до відновлення пошкодженого автомобіля користуватись таким, небажання відповідача добровільно компенсувати різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою призвело до необхідності звернення до суду для захисту порушеного права, що за своєю сукупністю слугує підставою для визначення розміру моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн., яку судом першої інстанції й було стягнуто. Визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн., відповідає засадам розумності, справедливості та співмірності, і є достатнім для розумного задоволення потреб ОСОБА_2 , та не призведе до безпідставного збагачення останньою.
Як передбачено частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами, які у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Заперечення відповідача з приводу безпідставності стягнення витрат за проведення звіту з оцінки вартості матеріального збитку та судових експертиз у сумах 1 800,00 грн. і 9 806,40 грн. є безпідставним. 
Матеріали справи містять квитанції від 23.08.2018 року про сплату 1 800,00 грн., та від 12.03.2020 року про сплату 9 806,40 грн., а.с. 24, 113. Оскільки ОСОБА_2 оплатила зазначені суми, а підстав для неврахування звіту з оцінки вартості матеріального збитку та судових експертиз немає, то у зв`язку із тим, що позов задоволено частково такі витрати підлягають стягненню з відповідача.
У матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги від 11.08.2018 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 21/653 та копія посвідченого ордеру серії ЗР №11997 від 11.08.2018 року, а.с. 30, 31 і 151. Дані документи підтверджують надання ОСОБА_2 правничої допомоги адвокатом Кричфалушій І.І. А звідси, адвокат Кричфалушій І.І. має право на отримання від ОСОБА_2 гонорару за надання їй правничої допомоги.
Згідно приписів частин 2, 3, 4 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       На підтвердження надання правничої допомоги представником в особі адвоката Кричфалушій І.І. надано розрахунок витрат з якого вбачається, що було затрачено часу в кількості 30 год., які полягали у консультації клієнта, узгодження правової позиції, опрацювання законодавчої бази; зборі доказів, які передували підготовці позовної заяви, матеріалів що подані до суду; підготовка та подання процесуальних документів протягом розгляду справи; представництво в 14 судових засіданнях.         
       Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 06.03.2021 року ОСОБА_2 сплатила адвокату Кричфалушій І.І. гонорар за надану їй правничу допомогу у сумі 15 000,00 гривень (30 год. х 500 грн.), а.с. 164«А». Зазначений розмір гонорару адвоката було сплачено виходячи з об`єму здійсненої роботи, періоду протягом якого надавались послуги у суді першої інстанції, а це 16 місяців.
       Як зазначено в частині 9 статті 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
       На думку колегії суддів, ненадання позивачем у справі доказів надсилання клопотання про надання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідачу саме по собі не може спростувати факт надання правничої допомоги позивачу, оскільки матеріали справи містять усі ті докази з якими позивачка пов`язує надання їй такої правничої допомоги. А подаючи 06.03.2021 представником позивача адвокатом Кричфалушій І.І. клопотання про надання доказів судових витрат понесених ОСОБА_2 було долучено до такого тільки докази розрахунку витрат на правничу допомогу та її оплату, а сам результат надання такої правничої допомоги наявний у справі. Таким чином, подання лише розрахунку, який фіксує проведену правничу допомогу та вид такої не є свідченням того, що відповідача було позбавлено можливості заперечувати надання такої правничої допомоги позивачу з огляду на об`єм проведеної роботи адвокатом та подані процесуальні документи, тоді як адвокат Плешинець М.В. був присутній у судовому засіданні 12.04.2021 року, коли було ухвалено рішення суду та мав можливість викласти суду свої аргументи щодо незгоди з таким розрахунком витрат на правничу допомогу. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду не спростовують, тому в задоволенні скарги слід відмовити на підставі вимог статті 375 ЦПК України.
Зважуючи на викладене та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плешинець Микола Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 12 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: