ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 травня 2022 року           справа №200/6262/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (повне судове рішення складено 29 червня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6262/21 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
                                                          УСТАНОВИВ:

  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі – Управління) про визнання протиправним та скасування рішення Управління № 914110139574 від 8 квітня 2021 року, викладене в протоколі/розпорядженні про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 60% від суми складових місячного заробітку із застосуванням обмеження її максимальним (граничним) розміром, згідно довідки прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року перерахунок пенсії за вислугу років, відповідно до частини 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) у розмірі 90% від загальної суми складових місячної заробітної плати, без обмеження її максимальним (граничним) розміром, на підставі довідки прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», позивачу надано довідку прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, за відповідною (прирівняною) посадою старшого прокурора прокуратури міста Маріуполя, яка складає 30 614 грн. 99 коп.
26 серпня 2020 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення № 2145 від 5 червня 2020 року про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років, зобов`язати здійснити з 1 січня 2020 року перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі – Закон № 1789-ХІІ), виходячи з 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, без обмеження максимальним (граничним) розміром та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року по справі № 200/8081/20-а позов було задоволено частково.
Визнано противоправним та скасовано рішення Управління № 2145 від 5 червня 2020 року про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років, зобов`язано Маріупольське об`єднане управління ПФУ Донецької області здійснити ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. 
Відповідачем на виконання судового рішення прийнято рішення № 914110139574 від 8 квітня 2021 року, яке викладене в протоколі/розпорядженні про перерахунок пенсії в розмірі 60% від середньомісячного заробітку (30 614 грн. 99 коп.), який зазначено в довідці прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, із застосуванням обмеження її максимальним розміром, який складає з 1 грудня 2020 року – 17 690 грн., з 1 липня 2021 року – 18 368 грн. 99 коп. 
У зв`язку з тим, що рішення про перерахунок пенсії у зменшеному розмірі та із застосуванням обмеження її максимальним (граничним) розміром прийнято всупереч діючому законодавству, 13 квітня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження її максимальним (граничним) розміром. 
Однак, згідно листа № 1730-1672/Б-02/8-0580/21 від 22 квітня 2021 року відповідачем вказаний перерахунок не зроблено, посилаючись на те, що відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII пенсії працівникам прокуратури призначаються в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, при цьому максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Позивач наголошує, що відсотковий рівень у розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати передбачений для призначення, а не перерахунку пенсій, тому при перерахунку його пенсії повинен застосовуватися той відсоток, який діяв на момент її призначення; оскільки пенсія позивача призначена до 01.01.2016, то до розміру її пенсії не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом № 1697-VII.

Ухвалою місцевого суду від 29 червня 2021 року замінено відповідача - Управління (код ЄДРПОУ 42171861, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) на правонаступника – ГУ ПФУ в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) у справі № 200/6262/21.  

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління № 914110139574 від 8 квітня 2021 року, викладене в протоколі/розпорядженні про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 60% від суми складових місячного заробітку із застосуванням обмеження її максимальним (граничним) розміром, згідно довідки прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області) здійснити ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року перерахунок пенсії за вислугу років, відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII у розмірі 90% від загальної суми складових місячної заробітної плати, без обмеження її максимальним (граничним) розміром, на підставі довідки прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Відповідач не погодився з таким судовим рішенням, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що перерахунок пенсії з 13 грудня 2019 року проведено виходячи із 60% від заробітної плати зазначеної в довідці від 27 березня 2020 року (заробітна плата -  13 грудня 2019 року склав 16 380,00 грн. 11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням станом на 15 березня 2021 року розміру заробітної плати за посадою старшого прокурора прокуратури м. Маріуполя (прокурор окружної прокуратури). Для перерахунку пенсії позивачем було надано довідку Донецької обласної прокуратури від 2 квітня 2021 року № 21-85-500. Рішенням від 11 червня 2021 року позивачу проведено з 1 квітня 2021 року перерахунок пенсії за вислугу років із застосуванням норм ч. 2, ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII.
Апелянт стверджує про правомірність застосування при обчисленні пенсії відсотка заробітку, який визначений законом на час проведення відповідного перерахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданого 22 березня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 . Позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 є пенсіонером за вислугою років. Позивач перебуває на обліку в Маріупольському  об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 1789-ХІІ з липня 2008 року.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року № 200/8081/20-а адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Управління № 2145 від 05 червня 2020 року про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , зобов`язано Управління здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до  статті 86 Закону № 1697-VII  на підставі довідки прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу повернуто заявнику. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року № 200/8081/20-а набрало законної сили 10 грудня 2020 року.
Рішенням від 20 жовтня 2020 року № 200/8081/20-а було встановлено, що 3 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років згідно довідки про заробітну плату від 27 березня 2020 року №18-85-557 виданою прокуратурою Донецької  області. Довідка видана на підставі  постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури». Рішенням Управління № 2145 від 05 червня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років  відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII  та Рішення Другого сенату Конституційного суду України №7-р(ІІ)/2019від 13 грудня 2019 року. 
Вказане рішення обґрунтоване відсутністю відповідного нормативно-правового акта після 13 грудня 2019 року про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Крім того, у рішенні зазначено, що стосовно позовних вимог в частині  відсоткового розміру пенсії 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у поданої довідці, без обмеження граничного (максимального) розміру, суд зазначає, що такі вимоги є передчасними, оскільки відповідачем рішення щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 не приймалося. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Судами у цій справі встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року, відповідачем 22 грудня 2020 року проведено перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 60% з 13 грудня 2019 року, про що повідомлено листом від 9 лютого 2021 року № 386-414/Б-02/8-0580/21 на заяву позивача від 29 січня 2021 року про надання інформації щодо виконання судового рішення. 
В подальшому, в результаті перевірки пенсійної справи виявлено помилку, а саме, вказаний перерахунок було здійснено із середньомісячного заробітку, який не відповідав розміру заробітку, зазначеному в довідці прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557 (не було враховано надбавку за класний чин в сумі 2200 грн.), що призвело до зменшення виплати розміру пенсії з 1 липня 2020 року. У зв`язку з чим, відповідачем проведено уточнення розміру пенсії на виконання рішення суду, а саме здійснено перерахунок пенсії з 13 грудня 2019 року в розмірі 60% від середньомісячного заробітку – 30 614,99 грн., про що додатково повідомлено позивача листом від 9 квітня 2021 року № 0580-02-8/14070.
Відповідачем на виконання судового рішення прийнято рішення № 914110139574 від 8 квітня 2021 року, яке викладене в протоколі/розпорядженні про перерахунок пенсії в розмірі 60% від середньомісячного заробітку (30 614,99 грн.), який зазначено в довідці прокуратури Донецької області від 27 березня 2020 року № 18-85-557, із застосуванням обмеження її максимальним розміром, який складає з 1 грудня 2020 року – 17 690 грн., з 1 липня 2021 року – 18 368 грн. 99 коп.
13 квітня 2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою щодо здійснення перерахунку пенсії в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження її максимальним (граничним) розміром. Однак, згідно листа № 1730-1672/Б-02/8-0580/21 від 22 квітня 2021 року відповідачем вказаний перерахунок не зроблено, посилаючись на те, що відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII  пенсії працівникам прокуратури призначаються в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, при цьому максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що застосування зменшеного показника до перерахунку пенсії Позивача є протиправним як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів ст. 58 Конституції України. За таких обставин у відповідача відсутні підстави для зменшення позивачу відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку. 
Вирішуючи вимоги апеляційної скарги по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Спірним у розглядуваній справі є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-ХІІ, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
На час призначення позивачу пенсії (в редакції, чинній на час призначення пенсії) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ 
прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1);
обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1);
призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).
Законом України № 3668-VІ від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України № 1166-VІІ від 27.03.2014 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри «80» замінено цифрами «70».
Законом України № 76-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри «70» замінено цифрами «60».
За правилами ч. 18 цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Із 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон № 1697-VІІ, відповідно до Розділу XII Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-ХІІ, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
З набранням чинності Законом № 1697-VІІ пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями ст.86, за правилами ч.ч.1, 2 якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з ч.20 ст.86 зазначеного Закону призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою, тобто, до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст.58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
З огляду на зазначене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто, одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема, єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Враховуючи зазначене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
У рішенні Конституційного Суду України № 5-р/2018 від 22.05.2018р. зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20, останній відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема ч.2 ст.86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії норма ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення ч.2 ст.86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Таким чином, позовні вимоги позивача у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині обмеження пенсії максимальним розміром, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст.2 Закону України № 3668-VI від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (який набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом були внесені зміни до ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення ч.15 якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому, абзацом 1 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що положення п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії.
Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон № 1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абз.6 ч.15 ст.86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Враховуючи викладене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема ст.86, частиною 15 якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Разом з тим, п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас, з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 абз.6 ч.15 ст.86 Закону № 1697-VII.
Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява №2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №17767/08)).
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.
При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».
Такі правові висновки містяться в постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 (№ в ЄДРСР 102170925).
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Отже, колегія суддів не бере до уваги посилання на рішення Верховного Суду, які ухвалені до 21.12.2021 у справі № 580/5962/20.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволенню.
Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення у цій справі не відповідає, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Згідно частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи, що рішення суду ухвалюється на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для відшкодування судових витрат позивачу відповідно до статті 139 КАС України відсутні. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          
                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – задовольнити повністю.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 200/6262/21 – скасувати повністю.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Повне судове рішення – 24 травня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін

                                                                                                                     Т. Г. Гаврищук