Ухвала
04 травня 2022 року
м. Київ
справа № 132/2307/21
провадження № 61-3546ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. 
розглянув касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням. 
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 18 листопада
2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року скасовано, прийнято постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням.
Визнано незаконним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 12 березня 2021 року № 366-к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області з 19 березня 2021 року, у зв`язку із скороченням штату працівників Укртрансбезпеки відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області із 19 березня 2021 року.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 71 999,46 грн без утримання податку і інших обов`язкових платежів за період з 20 березня 2021 року до дня ухвалення судового рішення.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь
ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
14 квітня 2022 року засобами електронного поштового зв`язку,  Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки оскаржувану постановуВінницького апеляційного суду прийнято 23 лютого
2022 року, повний текст складено 28 лютого 2022 року, а касаційну скаргу подано 14 квітня 2022 року, тобто поза межами строку, передбаченого процесуальним законом.
Згідно частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до положення частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Заявником у тексті касаційної скарги указано, що касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року подано в межах строку на касаційне оскарження, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримано 09 березня 2022 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі Вінницького апеляційного суду від 02 березня 2022 року, який приєднано до касаційної скарги.  
Проте, день фактичної реєстрації поштової кореспонденції у журналі підприємства, проставленої самим органом в односторонньому порядку, сам по собі не свідчить про дату отримання рішення суду, а лише фіксує факт реєстрації кореспонденції суду при надходженні до органу (установи).
Реєстрація документу суду у журналі поштової кореспонденції установи не може вважатися належним доказом дати отримання копії судового рішення, і, як наслідок, вважатися днем, з якого обчислюється процесуальний строк.
Указане вище узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі №826/6756/18.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року складено 
28 лютого 2022 року, а оприлюднено 01 березня 2022 року. 
З урахуванням положень статті 390 ЦПК України останнім днем подання касаційної скарги, з дня складення повного судового рішення - 28 лютого
2022 року, є 30 березня 2022 року.   
Слід зазначити, що тридцятиденний строк від дати 09 березня 2022 року закінчується - 08 квітня 2022 року.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
У зв`язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження обставин пропуску строку, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті
392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Заявником не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року та заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового з посиланням на те, що запровадження воєнного стану на території України унеможливлює своєчасну сплату судового збору за подання касаційної скарги. 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної 
у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження 
№ 11-336апп20) положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 
Предметом позову у цій справі є захист трудових прав.
Проте, заявник не навів доводи та не надав документи, які підтверджують його майновий стан, а також не надав жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору на момент звернення до суду із касаційною скаргою.
При цьому, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації 
з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.
Ураховуючи вище викладене, у задоволенні клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового за подання касаційної скарги необхідно відмовити.
Таким чином, касаційна скарга підлягає оплаті судовим збором.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року, з подальшими змінами. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 
1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у  
м. Києві/Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Згідно із частиною третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у липні 2021 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 
2021 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 
2021 року становив 2 270 грн.
Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*0,4=908) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*5=11 350); ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*0,4=908) (редакція закону на момент подання позовної заяви). Закон пов`язує сплату судового збору за подання касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.
Ураховуючи характер спору, розмір ставки судового збору за подання до суду касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням) - 1 816 грн (908*200%) та вимоги немайнового характеру (визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді) - 1 816 грн (908*200%).
Отже, судовий збір підлягає сплаті за подання касаційної скарги у розмірі 
3 632 грн (1 816+1 816)
Таким чином, заявнику необхідно сплатити 3 632 грн.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 
392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк