Справа № 759/13092/19                                                                                             Головуючий в суді І інстанції Журибеда О.М.
Провадження № 22-ц/824/5956/2022                                                                             Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
13 липня 2022 року                                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. 
В обґрунтування позову зазначала, що 22 травня 2019 року відбулось залиття її квартири АДРЕСА_1 з вини відповідача ОСОБА_1 власника квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до акту, причиною залиття квартири АДРЕСА_1 був порив стоякової труби ГВП в ванній кімнаті ОСОБА_1   внаслідок корозії металевих стінок труби з порушенням умов її експлуатації. Зазначає, що внаслідок залиття їй було завдано матеріальну шкоду в сумі 72 290,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку матеріального збитку заподіяного внаслідок залиття квартири. 
За таких обставин, просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 72 290,00 грн., а також судові витрати.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року позов задоволено.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в сумі 72 290,00 грн. та судовий збір в сумі 768, 40 грн., а всього - 73 058 грн. 40 коп.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевим судом було помилково встановлено наявність її вини у заподіянні шкоди лежить позивачці, оскільки саме на третю особу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району» покладається обов`язок утримання будинку в належному технічному стані. Також вказує, що акт комісії ЖЕД-5 Святошинського району м. Києва від 22 травня 2019 року, яким визнано її вину у залитті квартири, не відповідає формі встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним залишити її без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що акт комісії ЖЕД-5 Святошинського району м. Києва від 22.05.2019 року, з якого вбачається, що залиття квартири НОМЕР_1 сталося внаслідок пориву стоякової труби ГВП в ванній кімнаті ОСОБА_1   внаслідок корозії металевих стінок труби з порушенням умов її експлуатації власником квартири НОМЕР_2 , що вказує на те, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача.
Розмір завданого матеріального збитку підтверджується звітом № 23/19 про оцінку збитків від 17 червня 2019 року, складеного ФОП « ОСОБА_3 », відповідно до якого розмір матеріальних збитків, який був завданий ОСОБА_2 в результаті пошкодження квартири АДРЕСА_1 в наслідок залиття становить 72 290,00 грн. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 17.07.2012 року (а.с. 6).
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 26).
В матеріалах справи міститься акт комісії ЖЕД-5 Святошинського району м. Києва від 22 травня 2019 року, з якого вбачається, що залиття квартири НОМЕР_1 сталося внаслідок прориву стоякової труби ГВП в ванній кімнати внаслідок корозії металевих стінок труби з порушенням умов її експлуатації власником квартири НОМЕР_2 ОСОБА_1 .
Відповідно до звіту № 23/19 про оцінку збитків від 17 червня 2019 року складеного ФОП « ОСОБА_3 », розмір матеріальних збитків, який був завданий ОСОБА_2 в результаті пошкодження її квартири внаслідок залиття, становить 72 290,00 грн. (а.с. 11-16).
Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, а тому саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки залиття квартири позивача сталося з вини відповідача внаслідок прориву стоякової труби ГВП в ванній кімнати через корозію металевих стінок труби з порушенням умов її експлуатації власником квартири НОМЕР_2   ОСОБА_1 , яка свою вину та відповідальність за належний стан водопроводу у своїй квартирі не спростувала, а відтак вона зобов`язана відшкодувати майнову шкоду, у розмірі, визначеному звітом № 23/19 про оцінку збитків.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежності відповідача, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, позаяк згідно з підпунктом 3 пунктом 14 договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій від 13 січня 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району», на виконавця покладено обов`язок із утримання внутрішньо будинкових мереж у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт.
Натомість споживач, згідно з цим договором, зобов`язаний вчасно інформувати виконавця про виявлені несправності елементів приміщення (підпункт 2 пункту 12), забезпечувати виконавцю доступ до мережі, арматури, розподільної системи для проведення робіт з їх ремонту, заміни, профілактики (підпункт 4 пункту 12), своєчасно вживати заходів до усунення, пов`язаних з утриманням послуг неполадок, що виникли з власної вини (підпункт 7 пункту 12).
Відповідно до заяви, наданої відповідачем, 21 травня 2019 року вона зверталася до Директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району», з проханням прислати комісію для оцінки завданої шкоди внаслідок залиття через порив стоякової труби ГВП в її ванній кімнаті, що сталося 18 травня 2019 року. Відповідно до акту комісії ЖЕД-5 Святошинського району м. Києва від 22 травня 2019 року, залиття квартири НОМЕР_1 сталося внаслідок пориву стоякової труби ГВП в ванній кімнати внаслідок корозії металевих стінок труби через порушенням умов її експлуатації власником квартири НОМЕР_2 .
Також, судом встановлено, що відповідач жодного разу до моменту залиття квартири позивача не зверталася до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району» з питанням щодо не належного технічного стану внутрішньо будинкових мереж та необхідності проведення ремонту чи скаргами на неналежне виконання умов договору про надання послуг з утримання будинку.
Доводи апеляційної скарги про те, що акту комісії ЖЕД-5 Святошинського району м. Києва від 22 травня 2019 року не є належним та допустимим доказом по справі, відхиляється колегією суддів з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.
Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту.
Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками залиття квартири позивачки 22 травня 2019 року було складено акт комісією у складі головного інженера ОСОБА_4 , інженера ОСОБА_5 , майстра тех. дільниці ОСОБА_6 , який затверджено начальником ЖЕД-5 Скляренко Л.М. , в якому зазначено: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, і є належним доказом, а та обставина, що позивачка та відповідачка не підписали даний акт, не свідчить про недостовірність та недійснсь вказаного акту комісії.
Крім того, сторонами не заперечувався факт залиття 18 травня 2019 року  квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачці, внаслідок прориву стоякової труби ГВП в ванній кімнати квартири відповідачки.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                            Судді: